KONGL. yv. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 21. N:0 12. 53 



tioner. Hos Alsidium {?) Helmintochorton (Kutzing, Phyc. gener. T. 45 ii i, s) har man 

 indenfor en sta3i-kt endokromholdig Epidermis med najsten isodiametriske Celler to Lag af 

 endokromfattige, noget mere langstrakte Celler, som omgive en indre Cylinder af ensar- 

 tede, endnu mere langstrakte Celler (1. c. T. 45 ii, i). Hos Alsidium corallinum (Kut- 

 zing, Phyc. gener. T. 56) gjenfinder ma,n i det hele store samme Bygning, men Epider- 

 mis Gg det umiddelbart under denne fölgende Lag ere mere smaacellede i Forhold til de 

 övrige, og de to Lag, som fölge under Epidermis, have ikke langstrakte, men ntesten iso- 

 diametriske Celler (1. c. T. 56, 4), de indre Cellerader ere mere langstrakte og af disse 

 er den centrale Cellerad bygget paa en eiendomrnelig Maade, som antyder, at den er spe- 

 cielt ledende. Hos de af Bohnet afbildede Polysiplionia paradoxa (Bornet et Thuret, 

 Notes algol. Fasc. 1, Pl. 23, Fig 1 — 7) og F. Guerinsaci (Bornet et Thuret, Notes algol. 

 Fasc. 1, Pl. 23, fig. 8, 9) er Bygningen af den reklre Plante saa lig den ovenfor beskrevne 

 hos Alsidium corallinum (Kutzing, Phyc. gener. T. 56), at den ikke behöver nosrmere at 

 omtales, dog kan na3vnes, at de ydre Cellelag hos Polysiplionia 2:)aradoxa ere noget mere 

 uregelmsessige. 



Disse Exempler ere tilstraekkelige til at vise, hvor vanskeligt det er, at di^age nogen 

 skarp Griendse mellem de torskjellige Afdelinger, og jeg tvivler derfor ikke paa, at mange 

 kunne vtere tilböielige til at flytte om nogle af de Typer eller Former, som jeg har stillet 

 i den ene eller den anden af disse to Grupper. 



Til denne Gruppe regner jeg fölgende Typer: 11) Desmarestia-^Yy^Gii^ 12) Chorda- 

 Typen, 13 Chordaria-Tyi:>en og 14) Furcellaria-Typen. 



11. Desmarestia-T y -pen. (Tab. VIII, Fig. 11). 



Hos denne er selve Ledningsvfevet paa det hele taget kun svagt udviklet. De le- 

 dende Celler ere ofte som i de naavnte Exempler hos Alsidium og Polysiphonia kun lidet 

 skilte fra de övrige omgivende Celler, men de kunne ogsaa undertiden vajre temmeligt 

 udpra3gede som hos Desmarestia aculeata (Tab. VI, Fig. 77, 78 og Kutzing, Phyc. gener. T. 

 26 I, /), hvor de have Udseende af Silhypher; hvorvidt de ere gjennemborede, har jeg dog 

 ikke hävt Anledning til at undersöge. Naar undtages Cystodonium og lignende, bestaar 

 Ledningssystemot blöt af en eneste eller nogle faa Cellerader, som ere stillede midt i 

 Thallus, og som altid synes at vasre omgivne af noget storrummede Celler, der ofte ere 

 tykva3ggede, og som man saaledes skulde formode kunde trsede hindrende iveien for Dif- 

 fusionen, men om man hos denne Type i Almindelighed kan dömme efter Forholdet hos 

 Cystodonium purpurascens (Kutzing, Phyc. gener. T. 58 I, 6 — 8) og Hypnophycus mus- 

 dforinis (Kutzing, Phyc. gener. T. 60 IV, 4) ere disse Celler gjennemsatte af Porer, saa- 

 ledes at der dannes en temmelig let Kommunikationsvei mellem de yderste, assimilerende 

 Cellelag og det indre, eller de indre Cellerader, som tjene til Ledningssystem. 



Denne Type kan deles i to Afdelinger, eftersom de assimilerende Celler hovedsage- 

 ligt danne kun et Cellelag (Epidermis) eller om de danne to eller flere. 



a. Assimilationssystemet bestaar af et Cellelag. 



I dette Tilfffilde er natuidigtvis ogsaa de umiddelbart luider Epidermis liggende 

 Cellelag noget endokromholdige, men dog meget mindre, saaledes at man kan antage, at 



