54 N. WILLE, BIDKAG TIL ALGEKNES PHYSIOLOGISKE ANATOMI. 



den störste Del af Assimilationen foregaar i det yderste Cellelag, Herhen kan regnes föl- 

 gende af Kutzing (Tab. Pliyc. B. IX, XIV og XV) afbildede: Desmarestin viridis (B. IX, 

 T. 92) Dnsya Tumanowkzi (B. XIV, T. 63 i), Rtjtipldcea coivplanata (B. XV, T. 11 i), 

 Halopithys pinastroides (B. XV, T. 27 i & Kutzing, Phyc. gener. T. 52 ii), H. austra- 

 lasica (B. XV, T. 27 ii), Lophura påtala (B. XV, T. 37 i) og L. maerantha (B. XV, 

 T. 39 ii), hos disse to sidste Arter ere Epidermiscellerne noget radialt strakte og hos L. 

 maerantha synes der at va^re 3 i et Plan liggende Ra^kker af Ledningshypher. Videre 

 höre hid, de för ntevnte Alsidiuin-Å.v\.e.Y og Polysiphonia-Arter, samt Lophura episcopalis 

 (Kutzing, Tab. Phyc. B. XV, T. 40 ii) som paa sine Steder har to Lag af stasrkt endokrom- 

 holdige Celler, Plocamium Cuninghami (Kutzing, Tab. Phyc. B. XVI, T. 53 i) har sine 

 Ledningsceller ordnede i en Rad midt igjennem Tvan-snittet, Ptilota plumosa (Kutzing 

 Phyc. gener. T. 46 vi) og P. pectinata (Kjbllman, Ishafvets algflora, T. 15, Fig. 6), 

 disse to sidste staa dog paa Gra?.ndsen af näpste Afdeling, da man her og der finder to 

 eller flere staerkt endokromholdio^e Cellelag. 



b. Assimilationssystemet dannes af to eller flere Cellelag. 



Herhen höre Naccaria Wigghii (Kutzing, Phyc. gener. T. 44 iv), hvis Assimilations- 

 system bestaar af flere Cellelag med yderst smaa, noget langstrakte Celler, Hypnophycus 

 musciformis (Kutzing, Phyc. gener. T. 60 iv) som sa^dvanligtvis har to noget radialt 

 strakte Cellelag, samt Desmarestia acideata Tab. VI, Fig. 77, 78 & Kutzing, Phyc. gener. 

 T. 26 i) og Cystodoniuin purpurascens (Tab. IV, Fig. 46 & Kutzing, Phyc. gener. T. 58 i). 



12. aorJa-Typen. (Tab. VIII, Fig. 12). 



Denne Type har af alle det mest rationelt udviklede Ledningssystem, jeg behöver 

 kun at minde om Laminariaceerne med sine Silhypher. Assimilationssystemet er ind- 

 skriBnket til Epiderinis, da det vajsentligt er denne, som har Endokroin, de indenfor föl- 

 gendc Cellelag indeholde mindre og mindre Endokrom og gaa tilsidst över i de tykva?g- 

 gede mekaniske Celler. For at der kan fremkomme en Kommunikation mellem de inderst 

 liggende Silhypher og de yderst liggende Assimilationslag gjennem de tykva?ggede meka- 

 niske Celler, ere disses tangentiale Va?gge gjennembrudte af talrige store Porer (Tab. II, 

 Fig. 23). De assimilerende Epidermisceller ere ofte strakte i radial Retning som hos Chorda 

 fduni (L.) Stackh. (Tab. I, Fig. 7), Blossvillea Grevillei (Kutzing, Tab. Phyc. B. X, T. 79) 

 og B. ~Kiphocarpa (Kutzing, Tab. Phyc. B. X, T. 85 ii). 



Ogsaa hos de herhen hörende: Fucus serratus L., F. vesiculosus L., Laviinaria di- 

 ijitata (L.) Lam. og L. saccharina (L.) Lam. ere Epidermiscellerne de väsentligt endokrom- 

 holdige og ere strakte i radial Retning, naar de ere helt udviklede, men da de her stadigt 

 deles ved tangentiale Va^gge, kan man ofte nok finde Celler, som ere najsten isodiametriske. 

 Paa de nedre Dele af Stilkerne hos de na3vnte Fucus-kviev, finder man Endokroin i flere 

 Cellelag, som ligge i radiale Rtijkker og danne hvad Reinke kalder »secundäre Rinde". 

 Denne uddanner sig, efteråt Epidermis er afkastet og kan blive temmelig masgtig. Reinke 

 (Beitr. z. Kenntn. d. Tange, p. 334) siger heroin: »Diese secundäre Rinde nimmt meistens 

 mit der Dicke des Stiels auch an Mächtigkeit zu, entwickelt sich aber anfangs in der 

 Regel nur zweiseitig. indem die durch Abbröckeln des Laubes entstandenen Wundränder 



