64 N. WILLE, BIDRAG TIL ALGEHNES PHYSIOLOGISKE ANATOMI. 



III. LEDNINGSSYSTEMET. 



At Fucaceernes, Laminariaceernes og Florideernes Membraner besidde en ringe Led- 

 ningsevne for Vand, derom kan man overbevise sig paa enhver Strandbred; thi om en 

 Del af disse Alger ligger över Vandet, törrer den efter kort Tid, selv om den störste Del 

 af Algen er omgiven af Vand og fuldt opsvulmet. 



Agardh, (Florid. Morphol. p. 28) omtaler et simpelt Experiment, som han har fore- 

 taget med en Floride: »Upphänger jag i en skål ett friskt exemplar af en findelt art {De- 

 lesseria alata) vid de med en bomnllstråd tillhopabundna grenspetsarne, så att hälften 

 blir nedsänkt ocli andra hälften öfver vattenytan, så uppdrages vattnet emellan de sam- 

 manträngda grenarne, och den helt och hållet öfver vattnet befintliga bomullstråden blir 

 våt under det utskjutande grenspetsar äfven nedanför tråden torka och krympa samman. 

 Dessa förhållanden torde antyda att Florideerne äro dåliga ledare för vatten». 



Jeg har forsögt at sa^tte dels friske, dels halvt indtörrede Laminariastilke ned i en 

 Eozinoplösning, men denne tra^ngte kun et yderst kort Stykke op. Ligesaa er det meget 

 vanskeligt at faa Protoplasmaet i de indre Celler af noget tykke Snit til at farve sig ved 

 Jodbehandling under Diskglasset. Alt dette t3'der paa, at de nasvnte Algers Membraner 

 frembyde en staark Filtrationsmodstand ligeover for Vand og altsaa ogsaa mod de oplöste 

 Stoffe, som i Stofvexlingen ledsage Vandströmmen. 



Desto nödvendigere bliver det af denne Grund, at der träffes san-skilte Foranstalt- 

 ninger for at kunne ophajve de for Stofvexlingen skadelige Fölger, som Membranernes store 

 Filtrationsmodstand skulde kunne frembyde. Paa to Slags Vis kunne disse Ulemper blive 

 formindskede. En Maade er, at de specielt ledende Elementer blive forlajngede, hvorved 

 altsaa Diffusionsströmmen sjeldnere vil stöde paa Vcegge, som frembyde Filtrationsmod- 

 stand og hvorved altsaa ogsaa den Modstand, som moder Diffusionsströmmen paa en vis 

 bestemt Straikning bliver mindre. En anden Maade at overvinde Vanskelighederne paa 

 er, at Vajggene paa de Steder, hvor Diffussionsströmmen gaar frem, enten ere gennem- 

 borede, eller ogsaa meget sta3rkt fortyndede, i hvilke Tilfa^lder naturligtvis ogsaa Filtra- 

 tionsmodstanden vil blive tilsvarende formindsket. Begge disse Former forekomme, og 

 jeg har i Afsnittet om Assimilationssystemet gjentagne Gange hävt Anledning til at 

 omtale dera. 



Ledningss5^stemet er sn?dvanligtvis temmelig protoplasmarigt og synes derfor at vajre 

 stei-lig ömtaaligt. Hos Phanerogamerne vil man nassten altid finde at Leptomet er beskyttet 

 af solide Cellevasv, Karstrffiiigene have najsten altid starke Belägg af Haardbast, noget 

 som f. Ex. er tydeligt fremtrtedende hos Monokotyledonerne (SciiWENnENER, Mekan. Prin- 

 cip, p. 135) og om der findes en Strtengskede, da indtrteffer det ofte, at denne har Bast- 

 beteg över Leptomstra^ngene (Sciiwendeneh, Schutzscheide, p. 35). Hvad nu Algerne an- 

 gaa, da finder man ogsaa der, at Ledningssystemet er forlagt til Steder, hvor det er bedst 

 beskvttet, d. v. s. man finder det i det Indre af Oro-anerne, o»' om der samtidiot findes 

 et mekanisk System, da er dette anbragt udenfor eller paa saadant Vis indblandet blandt 

 Ledningssystemet, at dette kan anses sa^rligt vel beskyttet. 



