KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 12. 73 



Fig. 2, T. IX, Fig. 3). Dette Parti strsekker sig efter hele La3ngden af Stipes som et 

 Marvlag bestaaende af tset imellem hverandre voxende Masser af H_ypher (Kutzing, Phyc. 

 gener. T. 30, Fig. 8, T. 31, Fig. 1 — 3) og gaar i Bladet över i Mellemlaget, som der ud- 

 fjdder det Indre (Kutzing, Phyc. gener. T. 30, Fig. 1 — 2). 



For at faa undei*sögt disse to Va^vs Holdfasthed bar jeg mig ad paa samme Maade 

 som för ntevnt ved Forsögene om Forstajrkningshyphernes mekaniske Funktion. Jeg skar 

 ud af Stipes hos Laminaria digitnta (L.) Lam. smale Striber, som bestode af ndelukkende 

 Marvvffiv eller Barkvaäv. Striberne spaändtes nu ind i en Skruestok og belastedes, indtil 

 de brast. Et Tvajrsnit gjordes med en skarp Kniv just ved det Sted, hvor Striben havde 

 brustet, og dette Tvaäx^snit afbildedes ved Hja3lp af Cainera 362 Gange forstörret. Efter 

 endel saadanne Forsög sammenlignedes Resultaterne, der viste som et Middeltal af flere 

 Forsög (Tab. L), at om en Stribe med 100 Tvajrsnitsenheder af Barkva3vet barrer mellem 

 236 — 274 Gr., da basrer 100 TvEersnitsenheder af Marvvtevet kun mellem 160 — 187 Gr. 

 Vistnok kan man anma^rke, at Forsögene ere faa, men paa den anden Side viser det sig 

 altid i hvei't eneste Forsög, at Holdfastheden er större i Barkens Va3v end i Marvvaävet. 



Marvens Hypher opstaa först, naar Laminariaen har opnaaet en vis, om end ube- 

 tydelig Störrelse, udvikle sig siden i stedse rigere Grad og synes först at ophöre med at 

 formere sig, naar Laminariaen har faaet en fuldt uddannet Stipes. Disse Hypher dannes 

 paa samme Maade, som de tidligere ointalte Forstterkningshypher hos Fucusarterne og 

 ere med dem hoinologe, men de tjene til at udföre en helt anden physiologisk Funktion; 

 i mekanisk Henseende ere de jo, som för nasvnt ikke saa virksomme, som det udenfor 

 liggende Barkva3v. Disse Marvhypher bestaa af to Slags, som dog ikke ere skarpt skilte 

 fra hverandre, da der findes Overgange mellem dem. Vtevdifferentieringen er hos Lami- 

 narierne mindre end hos Macrocystis, hvor der ifölge Will (1. c.) er en skarp Forskjel 

 mellem »Hyphengewebe» og »Siebröhren». Macrocystis staar saaledes paa et höiere Trin, 

 hvad den vegetative Udvikling angaar, end Laininaria-KYicYne, ligesom disse paa sin Side 

 staa höiere end Chorda filum (L.) Stackh. 



De efter Lasngden gaaende Silhypher hos Laminaria Clustoni Edm. (Tab. III, Fig. 

 35), L. digitata (L.) Lam, (Tab. IV, Fig. 39, 40) og L. saccharina (L.) Lam, (Tab. IV, Fig. 

 41, 42, 43) udmajrke sig derved, at der er saa stor Afstand mellem Tv£erva3ggene, isasr er dette 

 Forholdet hos L. Clustoni Edm, (Tab. III, Fig. 35), hvor de enkelte Celler have en ganske 

 betydelig Lasngde. Forgreninger forekomrae her og der, om end sjeldent (Tab. III, Fig. 

 35, 40) og undertiden anastomosere to Silhypher med hverandre (Tab. III, Fig. 39). Sil- 

 hypherne ere altid stasrkt fyldte med Protoplasma og hos Laminaria Clustoni Edm. fandt 

 jeg i nogle Tilfaalder ligesom tasttere Partier (Tab. III. Fig. 35 z), som mueligens kunne 

 vajre Cellekjairner. Protoplasmaet, som let drager sig tilbage fra Sidevseggene, holder sig 

 stferkt fast til Tva^rva^ggene, dette beror derpaa, at disse ere gjennemborede, saaledes at 

 Protoplasmaet i to över hverandre kommende Celler staar i Förbindelse med hverandre lige- 

 som i Phanerogamernes Silrör. En Eiendommelighed, som er almindelig hos Phaneroga- 

 mernes Silrör, er den, at de för at forstörre den Flade, hvormed de kommunicerende Celler 

 stöde til hverandre, ere udvidede, hvor Tvasrvasggene findes, eller Tvservseggene ere stillede 

 skraa, i beoo-e Tilfielder vil io Tvo3rvaesf2;ens Fladeindhold blive större end selve Silrörets 



K. Vct.-Akftd. Handl. B. 21. N:o 12. J- '-^ 



