6 A. APPELLOF, JAPANSKA CEPHALOPODEE. 



livilkeii jag ej med full säkerhet kunnat bestämma, emedan den är skadad^), men som 

 antao-ligen är O. maorum Hutton, äro första och andra armparen försedda med 15 — 20 

 susjvårtor af betydligare storlek än de öfriga; dessa stora sugvårtor börja med den fem- 

 tonde i ordningen; på hektokotylus finnas deremot inga förstorade vårtor. Ett liknande 

 förhållande råder hos O. Cuvieri D'Orb. beträffande första armparet, såsom nedanför om- 

 talas. Jag har velat omnämna detta förhållande, emedan man möjligen kan antaga, att 

 det stora antalet af dessa förstorade vårtor på de tvä öfre armparen, eller på det första'), 

 göra sådana pä hektokotylus öfverflödiga. — Dä emellertid iakttagelser öfver dessa vårtors 

 föi^ekomst äro gjorda hos jemförelsevis få af de kända arterna, kunna först vid vidsträck- 

 tare såväl morfologiska som biologiska studier några fullt bestämda slutsatser angående 

 deras betydelse dragas. 



Fam. OCTOPODIDiE. 



Gen. OctopilS Lamarck. 

 O. CuTieri DOrb. 



Pl. I, lig. 6. 

 D'OiiBiGNy, Hist. Nat. des Céphal., p. 18, pl. ], 27. 



I den japanska samlingen funnos tre exemplar, som stämma temligen väl öfverens 

 med D'oRBiGNYS beskrifning på ofvanstående art; den utmärker sig isynnerhet genom 

 första armparets stora läiigd. Kroppen är aflång, nästan slät; öfver ögonen finnas tu- 

 berkler. Huden är mycket lös och bildar tjocka valkar här och hvar på kroppen^). 



Tredje högerarmen är hektokotylisei-ad (fig. 6). Den bär 66 sugvårtor, under det 

 att den motsvarande venstra bär omkring 200. (Hos ett annat hanexemplar bär hektoko- 

 tylus omkring 70; antalet på den motsvarande vensterarmen har jag ej kunnat räkna, 

 emedan den är skadad). Spetsen är ombildad till ett skedformigt organ, inuti hvilket sy- 

 nes omkring 14 — 15 tvärveck. Nedanför detta organ utlöper den armen åtföljande mem- 

 branen i en A-formig spets. Denna membran, som är en fortsättning af umbrella, är 

 hos denna art smal, och saknar alldeles de tvärveck, som finnas hos O. vulgaris m. fl. 

 species. Det skedformiga organet är i spetsen afrundadt. 



') Jag anmärker här, att hektokotylus hos detta individ varit afsliten och åter börjat utväxa; Steenstkup (1. 

 c. sid. 211 anm.) säger sig neraligen aldrig hafva funnit någon Octopus med skadad hektokotylus, äfven 

 om alla de öfriga armarne varit stympade. 



-) Antalet förstorade sugvårtor på sidoarmarne kunna vara 1 — 3 men äfven 10 — 12. 



•*) Liknande har jag äfven funnit förhållandet vara hos O. macropus Risso från Medelhafvet. Jag har på 

 riksmuseum i Stockholm haft tillfälle att undersöka flera individer af denna art; jag kan ej annat än anse 

 denna såsom en från O. Cuvieri skild form, ehuru D'ORBiGNy m. fl. förena dem. Den har nämligen 

 det skedformiga organet i spetsen af hektokotylus betydligt längre än hos O. Cuvieri, och försedt med 

 omkrino; 70 tvärveck invändig-t. 



