KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 13. 19 



De sävskilta delai-iie af generationsorganen stämma fullkomligt öfverens med dem 

 hos Sepiola Rondeletii^). 



Lefvern är delad i två lober, blott vid midten genom en smal brygga förenade med 

 hvarandra. Mellan båda dessa lober går på rj-ggsidan aorta cephalica och oesophagus. 



Den egentliga magen har en aflång form. Den är genom ett rundtomkring den- 

 samma gående bälte delad liksom i två afdelningar, en främre och en bakre. Detta bälte 

 är betydligt tjockare och muskulösare än den öfriga delen af magen och genom sin hvit- 

 aktiffa fara' afstickande mot densamma. På mag-ens insida utmärkes det dessutom o-enom 

 långsgående veck. Framför detta bälte, likaledes på insidan, timies i undre delen af magen 

 en fördjupning, i hvilken pylorus-öppningen och mynningen för bimagen betinna sig. Bak- 

 om bältet är magen något utvidgad. Bimagen är i förhällande till den egentliga magen 

 mycket liten och njurformig. Inuti är den utrustad med uppstående lameller. Gallgån- 

 garne äro tätt besatta med follikel-bihang. 



Mellan magens båda afdelningar ligger det långsträckta ganglion gastricum. C)me- 

 delbart framför lefverloberna ligga de båda undre f<pottkörtlarne. Utföringsgångarne för 

 dessa äro symmetriskt utvecklade och förena sig efter kort förlopp till en, hvilken myn- 

 nar på buccalmassans undre sida. (Hos en Sepia, som jag luidersökt, fann jag, att utfö- 

 ringsgången för högra spottkörteln ^-ar längre än den venstra). Ofre sjiottkörtlar saknas. 



Jemförelse mellan musc. adductor jjallii medianim hos SepioUderna och Octopus. 



Som bekant, visa Sepiola och Octopus öfverensstämmelse deruti, att de båda hafva 

 en mediant förlöpande muskel, som sträcker sig frän basen af fjerde armparet till inre 

 sidan af mantelns ventrala del. Detsamma är förhallandet hos Inioteuthis, under det att 

 denna muskel saknas hos Sepia och Loligo. Då man ej kan antaga, att en närmare slägt- 

 skap existerar mellan dessa förstnämda slägten, måste man väl i likhet med Brock an- 

 taga en parallelism i utveckling beträffande nämde muskel; en sådan parallelism tinner 

 också sin förklaring i den koi'ta och rundade kroppsformen hos bada, den }"tterst obetjxl- 

 liga utvecklingen af skalet hos Sepiola eller i likhet med Octopus dess fullkomliga från- 

 varo hos Inioteuthis och deraf följande lika inrättningar. Emellertid är muskeln, trots den 

 habituela likheten, i åtskilliga detaljer olika hos bada. Jag har hufvudsakligen studerat 

 dess bygnad hos Inioteuthis och (_)ctopus vulgaris och kan derför endast jemföra dessa 

 båda, då jag ej haft tillfälle luidersöka hvarken Philonexis eller Argonauta. 



I kroppens baki-e del hos Inioteuthis tinnes ett septum u.tspändt mellan manteln och 

 viscera, och i detta septum löpa muskeltrådar, som fästa sig vid manteln. Dessa bilda 

 nämde muskels bakre del. Dessa trådar tilltaga hastigt i mäktighet, så att muskeln upp- 

 når en större grad af sjelfständighet. Ungefär på halfva sin längd delar den sig i t^•änne 

 skänklar, som omfatta anus. Under hela sitt förlopp sammanhänger den med visceral- 

 huden; mantelhålan blir pa detta sätt afdelad i tvenne skilda rum. — I afseende på nui- 

 skelns uppkomst sjnes mig följande sannolikast. Som bekant, finnes hos öfriga Dekapo- 

 der i kroppens bakre del ett eidcelt septum, som sträcker sig mellan manteln och den 



') Se Brock, Uber die Geschleclitsorgane der Cephalopodeii. Zeitschr. f. wiss. Zool. Bd. .32, 1879, sid. 43 

 och ff. 



