KONGL. ÖV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 2U N:0 13. 23 



S. Peterseni^) ii. sp. 



Pl. II, %. 1—6; Pl. III, llK. 21. 



Coi-pus gTacile, productuui. Pinns pro corpore satis lata^, postice ex parte contiguas, 

 Ordo longitudinis parium brachioruni II, I, (IV — III). Pai- secundum ter quaterve loiigitu- 

 dinem corporis habet; acetabula, sensim deminuta, versus apices lioruin brachioruin plane 

 desinunt. Brachia paris primi apice liliformia. Circulus corneus omniuui brachioruin integer. 

 Acetabulorum series in tentacnlis quinqne-sex; quinqne-septem acetabula eeteris inajora. 

 Circulus corneus dentibus instructus inajqualibus. Color corporis supra fuscus, raaculis 

 rubris rare sparsis, infra pallidior, maculis rubris den se sparsis. 



Sepium valde elongatum, supra in inedio carinatum, rugosum, ad latera oninino 

 leve; in parte sepii posteriore sulcus solum, iion carina adest; infra sulcatum; supremum 

 loculamentum calcareum circa fö longitudinis sepii. Margo corneus postice in ålas parvas 

 dilatatus. Rostrum recurvatum. 



Kroppen är smal och långsträckt, nästan som hos en Loligo; den dorsala mantel- 

 randen utskjutande i ett långt utskott. Fenor i förhållande till kroppen temligen breda, 

 tao-ande sin början helt niira främre mantelranden, obetvdligt tilltagande i bredd bakat; 

 vid kroppens bakre ända äro de till en del förenade, och sträcka sig sålunda utan atljrott 

 rundt omkring densamma; dock utlöpa de i fria, temligen tillspetsade hörn. Den ventrala 

 mantelranden är blott obetydligt imingad. Tratten sträcker sig fram till mellanrummet 

 mellan fjerde armparet. Hufvudet har den för Sepiorna vanliga breda formen. Mellan 

 alla armpar utom fjerde linnes en liten, men tydlig umbrella. 



i-Vrmarne visa väsentliga afvikelser från det typiska förhållandet. Deras inbördes 

 längdförhållande är 2, 1, (4 — 3). Första armparets spetsar äro trådformigt utdragna; om- 

 kring ö mm. från spetsen upphöra sugvårtorna. Andra armparet har nått en sä enorm 

 utveckling, att det är mellan 3 å 4 gånger så långt som kroppen. Ungefär till jemnhöjd 

 med spetsarne af första armparet är armens inre yta normalt utvecklad. Derefter inträder 

 en förändring af densamma. Den muskulösa yta, på hvilken sugvårtorna sitta, försvinner 

 nemligen helt och hållet, och armen blir mer och mer sammantryckt; sugvårtorna för- 

 minskas efter hand i storlek, och papillerna komma att vara lastade vid den membran, 

 som går längs med armens öfre och undre sidor (»membrane protectrice des cupules» 

 D'Okb.); de båda sidornas membraner sammanväxa med hvarandra vid basen, bildande 

 otaliga veck och rynkor. Deras öfre kanter äro dock fria, så att man kan iakttaga de 

 innanför dem sittande vårtorna (Pl. II, fig. 6). Ett betydligt stycke af armens öfre del 



allmänhet; besynnerligt förefaller det dock, att lian placerat sädana arter som »S. acideata, rostrata och iiuliea i 

 samma slägte (Acauthosepion) som t. ex. S. orhignyana och Bertheloti m. fl., deremot från si. Sepiella undantagit 

 <b'. ornata och uppstält densamma i ett annat slägte (Diphtherosepion), ehuru nämde art först af Gray blifvit 

 upptagen i demui grupp och sedan ytterligare efter noggranna undersökningar af Steensteup förklarad tillhöra 

 densamma. Om en något besynnerlig uppfattning af formerna vittnar dessutom hans yttrande angående Henusepms 

 typicus Stp. (sid. 78, anm. 2): »Par la nature de son Sepion ce genre peut étre considéré comme servant de 

 passage entré les SepioteutMs et les vrai Sepiw. — Här är icke platsen att ingå i någon vidlyftigare kritik öfver 

 nämde arbete, men jag har ej kunnat underlåta att påpeka ofvanstående, då jag med detta åtminstone tror mig 

 visa, att man ej bör utan vidare godkänna Eochebrune's s. k. slägten; jag har derför i denna afhandling ej 

 heller upptagit något af dem. 



') Arten är uppkallad efter Telegrafdirektören .1. V. Peteesen i Japan. 



