30 A. APPELLÖF, JAPANSKA CEPHALOPODER. 



bildat en serie hoi^nringax-, gående från basen mot spetsen (fig. 5); mellan dessa, som der 

 äro afbildade, finnas naturligtvis en mängd öfvergångar. Jag kan tillägga, att på de 

 nedersta vårtorna tycks den inre ojemna kanten af hornringen vara mycket svag och 

 böjlig. 



Anatomiska anmärkningar rörande Sepiorna. 



Bläcksäcken har hos *S'. Peter seni (Pl. III, fig. 21) ej samma läge, som hos Sepiorna 

 är det vanliga. Regeln är, som bekant, att den sträcker sig ända till kroppens bakre 

 ända och ligger ventralt i förhållande till generationsorganen. Hos denna art intages 

 bakre delen af kroppen såsom vanligt af generationsorganen, men dessa betäckas ej af 

 bläcksäcken. Testis (a) är i sin främre hälft nedtryckt, och på denna främre hälft ligger 

 utf öringsapparaten {b), innesluten i sin kapsel. På djurets högra sida, inåt gränsande till 

 utföringsapparaten och magen (e) och utåt till mantelhälan, ligger bläcksäcken {c). Dess 

 utföringsgång {d) böjer sig så, att den kommer att intaga det vanliga läget i kroppens 

 midtlinie. Det är möjligt, att detta bläcksäckens osymmetriska läge icke är konstant; jag 

 har ej haft tillfälle att öppna mera än ett individ, men det föreföll mig dock, som om 

 den verkligen skulle genom bindväf vara fästad i detta läge. Dess långt framskjutna plats 

 kan förklaras derigenom, att med den starkt afsmalnande och plattryckta form, kroppen 

 baktill har, skulle bläcksäcken, om den låge under generationsorganen, ej hafva tillräcklig 

 plats, när den utspännes; kroppens bakre del uppfylles nemligen nästan helt och hållet af 

 generationsoraanen. Att den derföi- kommit att lio-oa- längre fram mot den bredare delen 

 af kroppen, förefaller helt naturligt; men svårt är att förklara, hvarför den ligger på sidan 

 af kroppen, då trycket på de omgifvande organen väl i alla fall blir lika starkt, som om 

 den låge ventralt. 



Som bekant, utsänder hvar och en af de två nervi viscerales en gren, hvars ut- 

 bredningsområde är rectum och bläcksäcken. Enligt Chéron, som anstalt sina undersök- 

 ningar på S. officinalis, delar sig hvar och en af dessa grenar ytterligare i två, af hvilka 

 en går till rectum, den andra till bläcksäcken. Hos 6'. Peterseni och S. kobiensis är för- 

 hållandet följande: de båda från hufvudnerverna afgående grenarne lägga sig strax bakom 

 analöppningen så tätt intill hvarandra, att de ej kunna skiljas utan att sönderslitas. Vid 

 mikroskopisk undersökning visar sig, att en trådkorsning på detta ställe eger rum. Ner- 

 verna skilja sig derefter åter från hvarandra och, såvidt jag kunnat följa dem, går den 

 ena till rectum, den andra till bläcksäcken. 



Af de nerver, som afgå fi-ån kommissuren mellan visceralnerverna är den, som 

 förser nidamentalkörtlarne, den största. Hos hanen är den motsvarande nerven mycket fin, 

 och då någon bildning, motsvarande nidamentalkörtlarne, ej finnes hos densamme, utbreder 

 den sig på urinsäckens väggar. 



Branchialhjertats bihang är hos S. Peterseni och kobiensis af en trekantig form och 



betydligt mindre än branchialhjei'tat. Hos S. escidenta äro de ungefär lika till storleken. 



Uretererna hos S. kobiensis och escidenta äro helt korta papiller. Hos »S. Peterseni 



äro de spolformiga och hafva en längd af ungefär 2 mm. Hos den senare ai-ten är bi- 



