KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 13. 31 



magen njurformig och ligger något snedt i förhållande till den egentliga magen, i det att 

 den med sin främre ända skjuter framom den senare, men med sin bakre ej sträcker 

 sig så långt tillbaka som denna. Hos S. kobiensis och esculenta ligga magens båda af- 

 delningar symmetriskt. 



Fam. LOLIGID^. 

 Gen. Sepioteuthis Blainville. 



S. lessoniana Fér. 



FÉRUSSAC, Ann. Se. Nat. T. 7. 1826. Sid. 155. 

 D'OiiBiGNy, Hist. Nat. des Céph. sid. 302. 



Hektokotylus af denna art är af bildad i Bronn's stora verk: Kl. u. Ordn. des 

 Thierreichs III: 2, pl. CXXII, fig. 7. Mot denna figur vill jag endast anmärka, att de 

 ytterst små sugvårtor, som förekomma på de nedre papillerna i den ombildade delen af 

 armen, ej äro utsatta. Möjligt är också, att deras när- eller frånvaro kan bero på indi- 

 viduella variationer. 



Denna art har en vidsträckt utbredning. Den är känd från Nya Zeeland, Nya 

 Guinea, Java och Malabar. I samlingen från Japan funnos 3 exemplar. 



Gen. Loligo Lam. 



L. Bleekeri Keferstein. 

 Pl. I, fig. 7—10. 



Bronn, Kl. u. Ordn. d. THerreiclis III: 2. 

 BuocK, Zeitsehr. f. w. Zool. bd. 36, 1882, sid. 604. 



Hektokotylus och skalet af denna art hafva blifvit afbildade af Keferstein i Kl. u. 

 Ordn. d. Thierr. III: 2, Pl. CXXII, figg. 9, 10 samt Pl. CXXVII, fig. 14. Sedermera har 

 arten blifvit fullständigt beskrifven af Brook efter originalexemplaret. Jemför man den 

 af bildning, jag lemnat af skalet (fig. 8), med den, som lemnas af Keferstein, är man 

 frestad antaga, att de tillhöra tvenne skilda arter. Hos det exemplar, jag undersökt, är 

 skalet temligen bredt, då deremot Keferstein afbildar det smalt och lancettlikt. Jag tror 

 dock, att dess större eller mindre bredd är beroende endast på olika kön hos djuret. Hos 

 hanen af L. vulgaris är enligt D'Oebigny's uppgift och figur ^) skalet smalare än hos 

 honan; utan tvifvel är detta fallet också hos andra arter. Med Brooks beskrifning öfver- 



1) L. c. Pl. 9, figg. 2, 3, Calmars. 



