34 A. APPELLÖF, JAPANSKA CEPHALOPODER. 



S 



vårtor pä hektokotylus försvunnit. Vidare öfverensstämma L. sumatrensis och Loliolus 

 typus deruti, att de båda hafva sugvårtorna på andra och tredje armparet större än på de 

 öfriga; af tiguren i Steen.strup"s arbete synes också, att första armparet år betydligt kor- 

 tare ån de öfriga. Med all denna öfverensstämmelse år dock L. sumatrensis en åkta Lo- 

 ligo. Utifi-ån synliga adductorer (»muskeltömraer» Steenstruf) på tratten och det upp- 

 höjda bandet kring hornringarnes öfre kant åro tillstädes, — karaktärer, hvilkas frånvaro 

 hos Loliolus Steenstruf anser såsom väsentligaste skilnaden mellan detta slägte och 

 Loligo; dertill kommer ytterligare, att fenorna hos de förra åro små och rundade. 



Då man ser å ena sidan den likhet i hektokotylus bygnad, som råder mellan 

 arterna af två skilda, om också närstående slågten, å andra sidan olikheten i samma arms 

 liygnad hos arter af samma slägte, framställer sig osökt den frågan, om verkligen hekto- 

 kotylus är af så stor betydelse för bedömande af den naturliga släg-tskapen som af Prof. 

 Steenstruf m. fl. blifvit framhållet. Inom slägtet Octopus t. ex. visar sig skilnaden i 

 hektokotylus beskaffenhet vida större arterna emellan än mellan O. vulgaris och Eledone- 

 arterna'). Loligo vuh/aris har hektokotylus i spetsen försedd med likadana papiller .som 

 Sepioteuthis lessoniana, bildade af båda sugvårt-raderna; åtskilliga Loligoarter hafva blott 

 en rad sugvårtor ombildade. Taga vi nu Loligo sumatrensis och Loliolus typus såsom 

 exempel, hafva vi med hånsyn till hektokotylus att välja mellan tvenne möjligheter: an- 

 tingen äro karaktärerna för si. Loliolus af underordnad betydelse, och de nämda arterna 

 äro på orund af hektokotvlus bvgTiad näi-mare besläo-tade med hvarandra än Z. sumatrensis 

 med t. ex. L. vulgaris; eller också måste man lägga hufvudvigten på slägtkaraktärerna 

 och anse liektokotylus af mindre betydelse; i detta fall blir naturlig-tvis slägtskapen mellan 

 Loliolus typus och Loligo sumatrensis vida mindre än mellan den senare och öfriga Loligo- 

 arter. Att hos Loliolus hela armen är ombildad, hos L. sumatrensis blott öfi'e delen, kan 

 väl ej framhållas såsom någon l^araktär af vigt, dä den typ, efter hvilken hektokotylus 

 är b^^gd, är densamma hos båda formerna. 



Inom slågtet Inioteuthis hafva vi, såsom förut år nämdt, tvenne arter, i. japonica 

 och L Morsei; den förra har enligt \'errill hektokotylus bildad i det närmaste såsom hos 

 Sepiola Rondeletii, den senare har den bygd på ett något afvikande sätt ; arterna af tvenne 

 olika slågten äro således t)ckså här mera lika hvarandra än två arter af samma slägte. 



Prof. Steenstruf har visserligen egentligen framhållit såsom vigtigt för en naturlig 

 gruppering af slägtena, hvilken af armarne det är, som är ombildad i fortplantningens 

 tjenst, och det kan ju ej nekas, att denna i allmänhet är densamma för arterna af samma 

 slägte; men lade man uteslutande vigt härpå, skulle man äfven komma till den något 

 orimliga slutsatsen, att Ommastrephes och Enoploteuthis äro närmare beslägtade med Sepia, 

 som äfvenledes har venstra bukarraen ombildad, iin den senare är med Sepiola, som har 

 venstra ryggarraen hektokotylisei'ad. Jag tror derför, att man vid en naturlig gruppering 

 af formerna ej får lägga allt fen- stor, ännu mindre uteslutande vigt på hektokotylus.") 



') Deiuiii likhet gäller i synnerhet om den ombildade armspetsen; jag måste dock tillägga, att jag hos 

 Eledone ej funnit membranen utlöpa i nägon /\-formig spets såsom hos Octopusarterna. 



-) I samma riktning uttalar sig äfven Claus (Uber die Hektokot.-bild. der Cephalop. Arch. f. Nat. 1858, 

 .Iahi'g. 24. sid. 261 anm.) samt Brock (Das Männehen der Sep. lineolata etr. Zeitsehr. f. w. Zool. bd. 

 40. 1884.) 



