86 



AUItlVILLIUS, KEVISIO MICKOCEKIDARUM ET PKOTOMANTINARUM. 



andra. Så väl på grund af mundelarnes som tibiernas bygnad torde det alltså vara fullt 

 berättigadt att anse Brachycerinerna såsom en högre utbildad afdelning Jin Microcerinerna. 

 Antennerna, som hos Brachyceriderna aldrig iiro brutna, bestå så vidt jag kunnat 

 iinna alltid af 12 leder, men förete tvä skilda typer med afseende på klubbans bildning. 

 Hos E-pisus och Microcerus består nämligen strängen af 6 och klubban af 5 leder, af 

 hvilka den första är stor och fast, men de 4 följande små och korta, men dock i allmän- 

 het urskiljbara. Hos Gyllenhalia och Brachycerime är antennsträngen deremot sjuledad 

 och klubban, så vidt jag kunnat finna, endast fyrledad. Klubbans första led är här re- 

 lativt ännu större än hos Episus och Microcerus och döljer nästan aldeles de 3 följande 

 lederna, som äro ytterst korta och svåra att urskilja. Enär antennklubborna på det enda 

 exemplar af Gyllenhalia, som jag haft tillgång till, kort efter djui"ets afbildning blifvit 

 skadade, är jag dessvärre ej i tillfälle att noggrannare redogöra för dess antennklubba, 

 som säkerligen bildar en öfvergäng till Brachycerinerna. Afven antennerna äro således 

 tydligen hos Brachycerinerna mera ombildade än hos Microcerinerna. 



Kopulationsorganerna. Det hade varit min afsigt att äfvenledes undersöka de hit- 

 hörande kitinbildningarne, som öfveralt der de blifvit granskade visat sig af stor vigt 



åtminstone såsom artkarakterer \). Men då så väl min 

 tid som det derför otillräckliga undersökningsmaterialet 

 lagt hinder i vägen för en mera detaljerad undersök- 

 ning, nödgas jag här inskränka mig till att såsom ett 

 exempel lemna en figur och beskrifning af den hanliga 

 apparaten hos Microcerus costalis. Denna består åt- 

 minstone af 2 hufvuddelar: ett undre och ini-e parti 

 (a, c), som inåt utlöper i två långa cylindriska ut- 

 skott. Den främsta delen (a) är under konvex, men 

 ofvan starkt urhälkad och utlöper i en krokig spets 

 samt är starkt kitiniserad. Stycket c är deremot lju- 

 sare och skiljes genom en bred af en hinna täckt 

 springa från a. Den andra hufvuddelen består dels 

 af gaffeln (furcula), d, dels af det cylindriska och 

 ihåliga partiet b. Furcula är tydligt sammanväxt 

 med de bakre pä öfre sidan utbredda sidodelarne af 

 partiet b, som bilda ett tak eller hvalf öfver c. En 

 tredje hufvuddel, som ej är afbildad å figuren, emedan jag på torkade exemplar ej kunnat 

 utröna dess rätta läge, utgöres af ett långsträckt, smalt stycke, som synes mig vara 

 homologt med Lindemann's »Rinne»., r., och sannolikt ligger instucket i det af b bil- 

 dade röret. 



En jämförelse med Lindemann's figurer visar genast, att väsentliga olikheter före- 

 finnas mellan de hanliga kopidationsorganerna hos Microcerus och Tomiciderna. Då 

 öfriga Curculionider änim ej blifvit noggrannare undersökta i detta hänseende, är det ej 

 rådligt att försöka homologisera de olika delarne hos Microcerus med de af Lindemann 



Uaucns copulalioiisorganer hos Microcerus 

 costalis t'ÄHR. 



') Jämför t. ex. C. Lindemann, Vergleicheud-Anatomisclie Uiitersuchuiig iiber das männliche Begattungsglied 

 der Borkeiikäfer. Biill. Soc. Nat. de Moscou. Tom. id: i 1875 p. 196— "252, tab. 1—5. 



