16 C. J. SUNDEVALL, 



2. Le Vaillant, Oiseaux cTAfrique. 



6 voll. 4:o maj.; 1799—1808; m. 300 pl. 



Jöland ornithologiska författare har Le Vaillant intagit ett ganska utmärkt rum, dels för 

 sina väl gjorda och väl framställda iakttagelser öfver ett stort antal foglars lefnadssätt, 

 och för det nya lif han derigenom införde i vetenskapen, på en tid då den systematiska 

 compilationen, efter den nyligen af Linné gifna methoden, var nödvändig, men äfven, i all 

 sin torrhet, ensamt rådande; dels för de åsigter af arternas inbördes slägtskap, som han i 

 många fall framställde i motsats till de på den tiden och länge derefter genom compila- 

 törerna alldeles bortblandade slägtbegreppen. Han utmärkte sig vidare genom prakten af 

 de arbeten, som han utgaf, försedde med figurer hvilka hörde till de aldra bästa man 

 dittills hade sett; nämligen monografier öfver flera utmark tare fogelslägten, såsom Psittaci, 

 Paradiseas, Epimachi m. fl. samt isynnerhet genom sitt arbete öfver Sydafrikas foglar, som, 

 alltid är ett hufvudarbete för denna verldstrakts ornithologi. Det intagande sätt hvarpå 

 han förstod att framställa ej blott berättelserna om foglarnas lefnadssätt, utan till och 

 med sjelfva beskrifningarna, bidrogo ej minst att gifva författaren anseende. Hans arbeten 

 äro stilistiska mästerstycken, som täfla med Buffons. 



Allt detta gjorde att Le Vaillant efter ett par decenniers förlopp blef en af de 

 största auktoriteter i ornithologien. Hans arter voro redan samtlige upptagne och syste- 

 matiskt benämnde af Daudin, Shaw och Vieillot, då Cuvier, år 1817, öfverallt i Regne 

 Animal anför L. V:s uppgifter såsom bättre än de flesta andra författares. Sjelfva Tem- 

 rninck, som varit personligen bekant med L. V. och ägde allt hvad som återstod af hans 

 samlingar, samt således borde, närmare än alla andra, känna både dem och värdet af L. 

 V:s uppgifter, anför dessa sednare öfverallt i sina skrifter såsom trosartiklar och Wagler 

 säger i inledningen till sitt Systema Avium, att L. V. börjat ett nytt, bättre tidehvarf 

 i ornithologien. 



Väl hade ett och annat tvifvel på hans sannfärdighet uppstått, men de misstag som 

 anmärktes betraktades af de flesta såsom sådana, hvilka ingen menniska förmår undvika. 

 Man trodde sig, kanhända med rätta, ej hafva större skäl att misstänka L. V. än 

 många andra högt beprisade författare och man tycktes bemöda sig att hos honom blott 

 finna sanning. (Jämf. t, ex. Wagler Syst., Prooemium pag. 7). Sålunda kunde det all- 

 männa förtroendet ej annat än fortfara, hvilket synes t. ex. af Waglers nyssnämnda ar- 

 bete, som är fullt af arter och uppgifter, som ensamt härleda sig från Le Vaillants arbeten 

 och som vi längre fram nödgas förklara för blotta dikter *). Anda till vår tid spöka 



dessa 



*) Exemplen finnas öfverallt i det följande. Dessutom kunna anföras ur ett annat af L. V:s arbeten: 3:ne dik- 

 tade Epimachi och 1 Upapa, upptagna af Wagler. 



