10 , CHR. HANSTEEN, 



10 h 33" Form. 676,01. 



21 Efterm. 634,61. 



1 59 » 661,41. 

 4 3 » 667,41. 



Himmelen var liele Dagen overtrukken, saa at Nordlys ei kunde sees; men Virkningen 

 deraf viste sig den 10:de ved en usaedvanlig stor Inclination kl. 10 h 36 m Form. = 71°29'204 

 og lav Bifilarstand = 641,48. I Middeltallet (2) for Januar 1858 er derfor Observationerne 

 den 10:de udeladte. Virkningen af denne Perturbation synes at have varet indtil den 

 15:de og Middelvserdien af Inclinationen for denne Maaned synes at vasre noget for stor. 

 At den egentlige Observationsfeil ved hver enkelt Inclination i foregaaende Tabeller 

 ikke överstiger et par Tiendedele af et Minut er klart af fölgende Grunde: 



1) I alle 14 Maaneder er der blandt disse 208 lagttagelser kun 11 Dage, da Inclinationen 

 om Eftermiddagen har vseret nogle Tiendedele af et Minut större end om Formiddagen, 

 nemlig een Gäng i Februar, to Gange i Marts, fire Gange i December 1857 og to Gange 

 i Februar 1858. Men nser ved Jevndögnet ere Nordlysene og altsaa Uregelintessighederne 

 i Magnetsystemet hyppige, og i Januar og Februar er den daglige Variation saa liden, 

 at den mindste Uregelmasssighed kan give Variationen et modsat Tegn. Paa de övrige 97 

 Dage har altid Inclinationen om Formiddagen vaeret större end om Eftermiddagen. 



2) Den midlere daglige Variation, som ved Vintersolhverv kun er nogle Tiendedele 

 af et Minut, har gradviis voxet til imellem 2,5 og 3,5 Minut ved Sommersolhverv. 



3) Inclinationens Variation fra Formiddag til Eftermiddag har altid haft modsat Tegn 

 af Intensitetens Variation i de sidste 10 Maaneder. Herfra findes kun fire Undtagelser, 

 den 7:de December 1857 og den 13:de Januar, 5:te og 8:de Februar 1858, da Nordlyset 

 frembragte en Uregelmsessighed. Som ovenfor bemserket har en stor Variation i Incli- 

 nationen altid va3ret ledsaget af en stor Variation af den horizontale Intensitet, f. Ex. 

 8:de, 9:de, 10:de, ll:te Mai, 21 Juni 1857, og 10:de Januar 1858. 



4) Alle tre Naale stemme heri overens; noget mindre godt den svagt hasrdede Naal I. 



5) Da Uregelmasssigheder i de Tapper, paa hvilke Naalen ruller, eller magnetiske Par- 

 tikler i den inddelte Cirkel kunne have nogen Indflydelse paa den observerede Inclination, 

 saa har jeg undertiden anbragt paa Axen et cylindriskt Messingrör med en Skrue og en 

 liden Möttrik, hvorved Naalens Tyngdepunct efter Behag kan gives en större eller mindre 

 Excentricitet i en Retning, der omtrent er lodret paa Naalens La?ngdeaxe. Herved kan Naalen 

 bringes til i den ene Stilling at antage en Inclination noget över 90°, i den modsatte 

 nogle Grader över 50°, og Inclinationen er da beregnet efter en i den ovenciterede Af- 

 handling i det Kgl. Danske Videnskabs Selskabs Skrifter S. 106 meddeelt Formel. Da de 

 paa denne Maade bestemde Inclinationer, paa det nöjeste have sluttet sig til de övrige 

 med sequilibreret Naal observerede i samme Maaned, saa ere constante Feil ikke at 

 befrygte. 



6) Dersom den sande Inclination paa en vis Dagstid var uforanderlig i Löbet af en 

 heel Maaned, kunde man finde den sandsynlige Feil af en enkelt Observation ved at 

 tage Differentsen imellem Middeltallet af Maaneden og hver af de enkelte Observationer, 

 og behandle Summen äf disses Quadrater paa den bekjendte Maade. Men da de övrige 

 magnetiske Instrumenter vise, at Uregelmaassigheder ofte finde Sted, saavel i Declinationen 

 som i den horizontale Intensitet, og dette ogsaa maa antages at vsere Tilfseldet med In- 



