4 CHR. HANSTEEN, 



Timer havde en lignende, men mindre, Oscillation. Disse Iagttagelser fortsattes efter 

 Celsii död af Observatör Olaf Peter Hjorter, som i Academiets Handlinger for 1747 

 har meddeelt Resultatet af mere end 10,000 Iagttagelser saavel om Natten som om Dagen. 

 Ved disse Iagttagelser opdagedes tillige, at de uregelmasssige Bevsegelser ssedvanligen vare 

 samtidige med Nordlysets Phaenomener. Denne daglige periodiske Bevsegelse er sidan 

 fuldkommen bleven bekrseftet ved timevise Iagttagelser paa mangfoldige Puncter paa Jor- 

 dens Överilade med det af Gauss opfundne Unifilar-Magnetometer. Herved er dog at 

 bemarke, at i den sydlige Halvkugle gaaer Bevajgelsen i modsat Retning. 



Intensiteten af den horizontale Componente har ligeledes en daglig periodisk Förändring. 

 Foranledi^et ved fölgende af det Danske Videnskabernes Selskab i Kjöbenhavn fremsatte 

 Priisspörgsmaal: »er den horizontale magnetiske Intensitet uforanderlig, eller har den dag- 

 lige og aarlige Variationer?» begyndte jeg den 26:de November 1819 en Ra?kke af Iagt- 

 tagelser af Tiden af 300 Svingninger af en i et enkelt Silkeormespind horizontalt ophaengt 

 magnetiseret Staalcylinder, hvilken fortsattes til Midten af Mai 1822, og siden med nogle 

 Afbrydelser til Enden af Januar 1827. Iagttagelserne anstilledes saädvanligen 8 Gange 

 daglig, nemlig kl. 8 og 10 Formiddag; 0, 2, 4, 6, 8, 10 Eftermiddag. Af disse Iagtta- 

 gelser, hvoraf nogle bleve meddeelte i Gilberts »Annalen der Physik», fandt jeg, at In- 

 tensiteten har et dagligt Minimum omtrent kl. 10 Formiddag, og et Maximum ved Sommer- 

 solhverv omtrent kl. 6 — 7 og ved Vintersolhverv kl. 4 Eftermiddag, samt at den daglige 

 Variation var betydelig större ved det förste end ved det sidste Solhverv. Dette er senere 

 fuldkommen bekrseftet paa mangfoldige Puncter paa Jordens Overflade ved det af Gauss 

 opfundne Bifilar-Magnetometer. 



At der saavel ved Declinationen som ved den horizontale Componentes Intensitet 

 finder en aarlig Periode Sted, sees deraf, at ved begge ere de daglige Variationer tre til 

 lire Gange större ved Sommer- end ved Vintersolhverv. 



Ogsaa Indinationen har en daglig og en aarlig Periode, og synes tillige at have en 

 Iwngere periodisk Förändring af lidt över 11 Aar. Ved alle mine talrige Iagttagelser fra 

 1830 til indevserende Aar med et Inclinatoriuin af Gambey, som har tre Naale, har jeg 

 nysten uden Undtagelse fundet, at den er större om Formiddagen end om Eftermiddagen, 

 og at den altsaa har en daglig Periode. Da den daglige Förändring i Declinationen og 

 den horizontale Intensitet efter min Formening frembringes af Jordklodens Opvarmning af 

 Solstraalerne og den derpaa fölgende Afköling om Aftiiien, og en derved opvekt elektro- 

 magnetisk Strömning, som i Löbet af hvert Dögn drejer sig rundt fra öst mod Vest, 

 hvorved den snart foröger, snart formindsker saavel den inidlere Intensitet som Decli- 

 nation*), saa er det rimeligt at antage den derved frembragte Perturbation i Instru- 

 menternes daglige Stånd som en Fölge af en med Horizonten nesten parallel Kraft. Er 

 dette saa, da maa man antage, at Maximum af Inclinationen indtreeffer omtrent paa 

 samme Tid som Minimum af den horizontale Intensitet, og Minimum af Inclinationen paa 

 samme Tid som Maximum af Intensiteten; endelig Medium af Inclinationen paa samme 

 tid som den störste og mindste Declination, hvilket ogsaa synes bekraeftet af mine Iagt- 

 tagelser. Jeg har derfor altid udfört Formiddagsiagttagelsen imellem kl. 10 og 11 og 



") Kongl. Sv. Vetensk. Akad. Handlingar 1842, s. 354 — 360. Andre ville udk-de dem af en umiddelbar Ind- 

 virkning al' Sollegemet. 



