OM ÄGGETS LÄGE INOM OVARIET HOS DE PHANEROGAMA VEXTERNA. 11 



visat. Den klass, nian kallat Parietales, utgQres tydligen af analoga, och icke af affina 

 former. Loasece och Cucurbitacece, som af många anses nära förvandta, hafva utom andra 

 olikheter äfven den att ovula hos Loasece äro epitropa, stundom tenderande till hetero- 

 tropi, hos Cucurbitacece stundom apotropa, vanligen öfvergående till heterotropa. Dipterocar- 

 peerna hafva sannolikt ganska liten förvandtskap med Guttiferce och Lophira. Lophira kom- 

 mer sannolikt nära JEgiceras; Dipterocarpeerna utgöra möjligen en högre form till Capuli- 

 ferce. Hypericinece och Linece, som af några systematici ansetts nära beslägtade, hafva all- 

 deles olika ovula och torde i sjelfva verket vara långt åtskiljda. Linece närma sig genom 

 sina epitropa ovula till Polygalece; Hypericinece hafva sällan apotropa, vanligen heterotropa 

 ovula. Flera nyare systematici hafva redan skiljt Rhamnece ifrån Celastrinece och Ilicinece till 

 helt olika regioner af systemet. Rhamnece hafva, såsom Bruniacea.', epitropa ovula; Cela- 

 strinece och llicinece hafva, såsom Buxus och Cornece, apotropa. Att Empetrece och Stack- 

 /tousiacece icke höra tillsamman med Euphorbiacece torde jemväl bevisas af ovula; dessa äro 

 apotropa hos de förra, epitropa hos de verkliga Euphorbiaceerna. Stackhousia har ovulum 

 hängande ifrån en på placenta-sidan uppstigande funiculus, något erinrande om Plumba- 

 ginece; Empetrum har frukt och frö af en Arctostaphylos. De under namn af Terebintha- 

 ceer och Rutaceer sammanförde familjerna, torde komma att med ledning af ovula mycket 

 förändras; under det några (Anacardiacece m. fl.) med apotropa ovula närma sig Sapin- 

 daceerna, komma andra med epitropa ovula (Burseracece m. fl.) nära Meliacece och Auran- 

 tiacece. Den gamla stridsfrågan om Balsamineernas plats nära Oxalidece eller Fumariacece 

 torde genom ovula afgöras så att Balsaminece icke höra till grannskapet af Oxalidece; 

 Oxalidece hafva såsom Zygophyllece och Leguminosce epitropa ovula; Balsaminece hafva ovula 

 hängande apotropt ifrån utskott på placentan. Men sannolikt höra Balsaminece icke heller 

 till närheten af Fumariacece. Tropceolece och Limnanthece anses stå hvarandra så nära, att 

 de af Lindley till och med förenas till samma familj; dock har Tropceolum epitropa, men 

 Limnanthece apotropa ovula. Möjligen förhåller sig Limnanthes till Trapa ungefär som 

 Ranunadaceema i allmänhet till Batrachium. Haloragece och Callitrichece anses af de fleste 

 vara förvandta; de olika ovula synas dock antyda, att de snarare äro analoga former. 

 Haloragece hafva, liksom Trapa, apotropa ovula; Callitrichece hafva epitropa ovula. Hos 

 några Cercodia-arter äro visserligen ovula aftecknade epitropa (Voyage de la Coquill. Tab. 

 68—70), men hos den art, jag haft tillfälle undersöka, äro de påtagligen apotropa. Jag 

 förmodar således att den BROWNska läran om raphes läge inverkat på framställningen af 

 ovula å de nämnda figurerna. 



Jag har vid denna korta öfverblick endast kunnat antyda några af de förändringar, 

 som jag tror förestå i den botaniska systematiken; jag torde framdeles återkomma till 

 frågan och skall då möjligen blifva i tillfälle att med fullständigare bevis ådagalägga hvad 

 som här mera blifvit antydt än bevisadt. 



