10 



båda hafva hängande ovula, men de hänga epitropt hos Oleacece, apotropt hos Fraxinew. 

 Marina, med sin egendomliga habitus märkbart afvikande från de andra Dipsacew, skiljer 

 sig derifrån jemväl genom epitropa ovula. Harrisonia, Br., som hos Endlicher föres till 

 Simancbew såsom afvikande slägte, och hos Planchon, jemte Lasiolepis, bildar en egen af- 

 delning af Simartibece, har enligt Gaudichauds analys apotropa ovula, under det dessa äro 

 epitropa hos Simaruhece. Enligt Bennets analys af Lasiolepis synes man kunna antaga 

 att ovula jemväl der äro epitropa. Till Buttneriacece i inskränktare mening räknar man 

 Ruhngia och Conimersonia ; men hos de egentliga Buttneriaceerna äro ovula epitropa och 

 de komma derigenom ganska nära Triumfetta; hos Rulingi.a och Commersonia äro ovula 

 apotropa, alldeles som hos Lasiopetalece, med hvilka de dessutom vida mer öfverensstämma 

 i habitus, och härstamma såsom dessa ifrån Australien. Den så kallade strophiolan på 

 fröen torde hos de Buttneriaceer, der den förekommer, vara en slags arillus-utbredning 

 ifrån chalaza och raphe; hos Rulingia, deremot, såsom hos Lasiopetalece, torde det vara 

 micropylen som sväller till strophiola, ungefär som hos Euphorbiacece. Hos Theobroma och 

 närstående slägten synas ovula vara heterotropa (Heirania); denna afdelning af familjen 

 närmar sig derigenom de egentliga Sterculiaeea? och Helicterece. Hos några familjer t. ex. 

 Personaterna, som synas utgöras snarare af analoga än affina former, skall olikheten i 

 ställningen hos ovula leinna vida säkrare karakterer för gruppemas naturliga särskiljande, 

 än de karakterer man hittills användt. Jag tror mig kunna redan antyda, att en del (t. 

 ex. Torenia) kommer att närmas Gesneracece, andra möjligen Plantaginew o. s. v. 



Skulle man våga tillägga det olika utvecklingssättet hos ovula den betydelse, att 

 det äfven borde tagas i betraktande vid bedömmandet af familjernas förvandtskaper inbördes, 

 sa torde systemet komma att i rätt mänga punkter förändras. Monocotyledonerna hafva 

 i allmänhet apotropa ovula; men de äro epitropa hos Butomaceer, Hydrocharideer, Pontede- 

 riaceer. Alismaceerna, som anses stå Butomaceerna så nära, komma enligt ovula att närmas 

 Najadeerna; Butomaceer och Hydrocharideer komma deremot nära Cabombea?, hvilka åter 

 genom ovula skilja sig från Nymplimacew. Jag har redan ofvanför nämnt att Salicinea? i 

 läget af ovula skilja sig ifrån de öfriga Amentaceerna. Endlichers klass Thymelem torde 

 enligt ovula vara sammansatt af mycket heterogena elementer. Att så äfven är fallet, 

 med hans klass Serpentarice torde knappt kunna sättas i tvifvel. Att Labiatw och Asperi- 

 folice icke heller höra samman, synes det motsatta utvecklingssättet af ovula ytterligare 

 bekräfta. Acanthaceerna komina genom Melampyrum mycket nära Rhinanthaceerna, hvilkas 

 epitropa ovula de hafva. Stgracece och Halesia höra sannolikt icke tillhopa; hos Styrax äro 

 ovula apotropa och af en helt annan form än hos Halesia; hos denna synas ovula böra 

 anses heterotropa; ovariet är nemligen deladt liksom i en öfra och en nedra våning, 

 genom en transversel placenta-gren; i den öfra uppstiger ovulum med raphe på utsidan; 

 i den nedra hänger ovulum också med raphe på utsidan. Ampelidece, som af många 

 systematici anses stå Araliaceerna närmast, skilja sig derifrån genom apotropa ovula. Cornece 

 hafva apotropa, Hamamelidem och Bruniacece epitropa ovula. Menispermeerna, som vanligen 

 anses stå Ranunculaceerna serdeles nära, hafva visserligen ganska liten förvandtskap med 

 dem; ovula hos Menispermeerna tendera tydligen till epitropi, ehuru de rättast torde anses 

 atropa; deras böjning sker nemligen i samband med fruktens böjning och de krökta fröen 

 böra visserligen icke förvexlas med de vanliga anatropa eller campylotropa fröformerna. 

 Att Lardizabaleerna komma vida närmare Berberidew än Menispermeai har redan Decaisne 



