(i J. G. AGARDH, 



Araliacece, Cruciferw, Let/uminoxce med hängande ovula, finnes raphe alltid på den inra, 

 placentan åtvända sidan af ägget; hos Adoxa, Cornece, Fumariacece, Papaveracete o. s. v., 

 finnes raphe på utsidan af det hängande ovuluin. Då ovulum i båda fallen är hängande, 

 så kan det olika läget af raphe icke förklaras genom någon resupination; att icke heller 

 det olika läget är beroende af någon vridning, derom är jag äfven fullt öfvertygad. 



Att raphe i det upprätta ovulum än förekommer på den inra, än på den yttra sidan, 

 kan på samma sätt visas genom talrika exempel. Raphe uppstiger på den yttra sidan 

 hos Rhamnecp,, Surianew, Dilleniacece ; på den inra hos Celastrinece, Amp>elidece, Magvoliacece 

 o. s. v. Att hos intet af dessa exempel någon synbar vridning af funiculus förekommer, 

 tror jag mig med visshet kunna antaga. 



I horisontella ovula finnes raphe jemväl än på den öfra, än på den undra sidan 

 af ovulum; den är på öfra sidan hos Labiatce, Malvacece m. fl.; på den undra hos Borra- 

 ginece, Geraniacece o. s. v. 



Det torde redan af dessa exempel vara tillräckligen tydligt, att den BROwx'ska läran 

 om raphes förhållande till placentan icke har något stöd i verkligheten. Der finnes tyd- 

 ligen olikheter i dessa afseenden, och dessa olikheter äro ovedersägligen beroende af ett 

 olika utvecklingssätt af sjelfva ovuluin. 



Att denna ursprungliga olikhet i utvecklingssättet hos ovula torde vara af vida större 

 betydelse än den hufvudsakligen af platsen inom ovariet beroende upprätta, horisontella 

 eller hängande ställningen, derför tala flera omständigheter: l:o De redan ofvan anförda 

 exemplen af olika Evonymus-avter, af olika slägten Ranunculaceer, Ochnaceer, Borragineer 

 o. s. v., der, dels inom samma slägte, dels inom närstående slägten, än det ena än det andra 

 läget förekommer, under det att ovuli utvecklingssätt förblir detsamma, vare sig att ovu- 

 lum är upprätt eller hängande. 2:o I ovarier, som hafva inånga ovula utvecklade, t. ex. 

 Prirnulaceer, Ericoideer, Rubiaceer o. s. v., synes tydligen, att den upprätta eller hängande 

 ställningen är helt och hållet beroende af platsen, under det att raphe, om ock med olika 

 läge för olika ovula, dock har sin bestämda plats enligt hvad jag nedanför skall visa. 

 3:0 Gifves det några exempel (Jasmineer, Geraniaceer) på, att ovula kunna under utveck- 

 lingen öfvergå ifrån ett hängande eller horisontellt läge till ett mera upprätt, under det 

 att raphe i dessa fall bibehåller sitt relativt samma läge på ovulum. 4:o Skall jag nedan- 

 för anföra några speciella fall som ytterligare tala derför. 



I sjelfva verket, om foecundation och propagation äro vextlifvets vigtigaste funk- 

 tioner, så kan man väl redan a priori sluta, att allt hvad som dermed står i samband 

 måste för vexten hafva en hög betydelse. Ett ovulum, som inom ovarii-caviteten är så upp- 

 hängdt, att micropyle-mynningen kommer så nära som möjligt den punkt, derifrån pollen- 

 visarne utgå (t. ex. Umbellater, Euphorbiaceer o. s. v.), måste lättare befruktas än ett 

 ovulum, som är frånvändt den ledande cellväfs-kanalen och der pollenvisaren måste kringgå 

 antingen hela ovulum, eller åtminstone funiculus, för att nå micropyle-mynningen, (t. ex. 

 Ranunculaceer, Malvaceer o. s. v.) Om nu det ena af dessa förhållanden uppkommer der 

 ovulum under utvecklingen böjer sig uppåt, men det andra der ovulum under sin ut- 

 veckling böjer sig nedåt, så torde häraf blifva klart, att dessa olika riktningar i äggets 

 utvecklingssätt måste hafva för vexten en högre betydelse än vid första påseendet kunde 

 synas. Jag har med afseende på dessa förhållanden kallat det förra epitropi, det sednare 

 apotropi. Det uppstigande ovulum har således raphe på den yttra sidan då det är epi- 



