ANALYSER AF ATMO SFE RISK LUFT I STOCKHOLM. 7 



För att möjligtvis pröfva detta, har jag tagit ett par prof af luft från ett högre 

 beläget ställe, nemligen från Adolf Fredriks kyrkotorn. Här var ej gerna tillfälle, hvarken 

 att taga profvet med en vanlig aspirator, ej heller att på stället tillsmälta ett uppsamlings- 

 rör; utan togs profvet medelst sugning med munnen genom ett längre glasrör, dervid 

 jag för hvarje utandning aflägsnade mig något från den lilla medikamentsflaska, hvaruti 

 profvet togs. Denna hade på insidan fastsmälta, på sätt förut nämndt är, chlorcalcium 

 och kalihydrat, och tilltäpptes sedermera med en väl slutande kork, öfverdragen med en 

 tunn hinna af kautschuk. Omedelbart efter hemkomsten uppsläpptes profvet öfver qvick- 

 silfver. 



Dessa prof gåfvo följande resultat: 

 N:o 28. 1858, d. 12 Mars, profvet taget i vestra oxögat .... O = 20,912 

 » 29. d. 22 Mars, » » på öfversta balustraden. O = 20,826 



I fall man äger rättighet att draga slutsatser af blott 2:ne prof, vill det synas, 

 som utblandningen af det lägre luftlagret ännu icke vid denna höjd hunnit fullständigt 

 försiggå. Ett, för öfrigt alldeles onödigt, prof, taget utanför staden vid nya Kyrkogården, 

 visade att här var luftens sammansättning fullt normal: 



N:o 30. 1858, d. 4 Febr., prof taget vid nya Kyrkogården . . O = 20,979 



Om nu, såsom jag här ofvanföre antagit, produkterna af förbränning af alla slag, 

 samt den ofullständiga diffusionen af dessa produkter, är orsaken till det observerade mi- 

 nus i atmosferens syrehalt i denna del af Stockholms stad, så borde äfven den produ- 

 cerade kolsyran bestämmas. Emellan 20,90 samt 20,72 är en skilnad af icke mindre än 

 0,18-^, en qvantitet som icke bör vara omöjlig att observera. Jag har också försökt det; 

 men de differenser, jag erhållit, hafva varit så små, att det vax-it omöjligt att med visshet 

 säga, om de utgjort verkliga skiljaktigheter, eller endast observationsfel, hvarföre jag till 

 och med måste anse onödigt att ens ordentligt anteckna dem. På eudiometrisk väg, och 

 med qvantiteter af endast 60 till 80 kub. centimeter luft, är det ej att tänka på att i 

 detta afseende få en noggrann siffra. 



Derföre anställde jag försök med en större qvantitet luft, der kolsyran vägdes. 

 Medelst aspirator uppsögs luft, som fick passera genom 2:ne U-rör, fyllda med pimstens- 

 bitar, indränkta med svafvelsyra, till vattnets och ammoniakens upptagande, samt derefter 

 3:ne andra dylika rör, det ena med medelst kalilösning släckt kalk, i ena benet, och bitar af 

 fast kalihydrat i det andra; det andra röret fylldt med kalibitar, samt slutligen det tredje 

 med pimsten och svafvelsyra. Detta sista för att upptaga det vatten, som möjligtvis blif- 

 vit ryckt ifrån kalihydratet. Emellan det sista röret och aspiratorn var insatt ett Liebigs- 

 rör med conc. svafvelsyra, dels för att förhindra diffusion af vattengas från vattnet i aspi- 

 ratorn, dels för att kunna observera huru fort luftblåsorna efterfölja hvarandra. Derefter 

 fingo 14 litres droppvis afrinna. 



Försöket började kl. 6 om morgonen d. 23 Mars, och var slutadt 5'30' e. m. Half- 

 klar himmel; V.N.V. med svag blåst. Dagens medeltemperatur = +8"16. 



Korr. Bar. vid försökets början = 758,71 ),„ , „ _,_ „„ 



i t n^aa Med. Bar. = 757,66 



» » » » slut = 756,6 ) 



Vattnets temp. i aspiratorn vid början . .= +15°0| Luftens medeltemp. i 



» » » » slut . . .= +16"0) aspiratorn. . = + 15°5 



