16 3. W. GRILL, 



(Lumbricus), dem han i början icke brydde sig om, men slutligen med glupsk aptit för- 

 tärde. En dag gaf jag honom maskar, utgörande i vigt åtminstone Ii gång så mycket 

 som hans egen, och likväl fann jag honom, vid hemkomsten om qvällen, nästan död af 

 hunger, och liggande ofvanpå sanden. Köttet på tibia af en Lori (Corythaix) och litet 

 vatten återställde honom inom Ii timma till lif och helsa. Sedan jag haft honom i fem 

 dygn dog han, efter att en half dag ha varit döende. — Man säger här att djuret lefver 

 af potäter och andra rotfrukter, hvilket dock synes mig alltför orimligt. — Den 23 Sep- 

 tember erhöll jag två ännu hårlösa ungar, som jag lade i en tunna med sand, men, ehuru 

 de försökte gräfva sig ned, hade de dock icke styrka nog dertill. Följaktligen blefvo de 

 liggande ofvanpå sanden, och detta tills följande eftermiddag, något mer än 24 timmar, 

 utan föda. Likväl lefde de ännu, och jag hade icke ringa möda att döda dem, hållande 

 deras hufvuden i sprit, hvari de nu förvaras, emedan de voro för späda att uppstoppas". 

 Äfven dessa två exemplar finnas i samlingen *). 



14. Sorex varius Smuts. Mamm. Cap. — Om det hemförda exemplaret har Vic- 

 toein antecknat: »Vid Rondebosch hittade jag den 22 December ett exemplar, liggande 

 dödt på vägen i ekalléen. Det befanns vara en hanne, hvars kroppslängd till svansroten 

 är 3| tum; svansen, med de korta håren i spetsen inräknade, 1A tum; denne är tunnt 

 hårbeväxt och tydligen fyrkantig, med en af kanterna uppåt i linea med ryggen. Djuret 

 luktar ganska starkt moschus». 



15. Sorex cafer Sundev. Vet. Ak. Öfv. 1846, 119. — Äfven af denna art har 

 Victorin hemfört ett exemplar, som han fann i kräfvan på en Gypogeranus vid Knysna 

 den 10 Augusti. S. cafer tyckes blott skilja sig från S. varius genom något mörkare färg 

 och igenkännes isynnerhet på de mörkgrå fötterna. 



16. Sorex cyaneus Duvern. Mag. de Zool. 1842 pl. 40? — S. argentatus 

 Victorin, in Sched. — Det enda hemförda exemplaret är från Karroo ocli påtecknadt: 

 »hanne, Roodeval den 21 Januari 1855»**). 



') Seniores (cireiter 110 m.m. longi), et juveniles (80 ui.iu.) colore coi-poris onmino similes; sed in juniorilms, 

 latera rostri, supra oculos usque, alba. Cujus albediuis reliquia interdum in adultis magis minusve apparent. 

 Khinarii. fornia, statu magis minusve contracto, paullum variat. — Inter specimina mimerosa, ex Colonia Ca- 

 pensi et Caffraria nobis allata, unicam tantummodo agnovimus speeiem, colore corporis param variantern. C hr. 

 albirostris Wagn. nobis ignota, a junioribus sp. vulgaris, colore magis rufcsceirte et rostro supeme quoque 

 albo, differre dicitiu'. C. S. 



'*) Descriptio et icon citatse S. eyanei, in his ab animali nostro differunt: apices pilorum sub-rufescentes et rostrum 

 fuscescens nou memorantur (sed tamen ros rufescens in icone uon male exprimitur). Cauda longior dicitur 

 (»fere \ corp:s») et in icone tenuis exhibitur; quod vero utrumque vitium credimns; nam in icone vix longior 

 quam in nostra sp. apparet ; animal vero evidenter est generis S. gigantei, cauda crassa instructi. Etiam pedes 

 pallidi reprsesentantur. Forte duae hujus animalcidi species affines vel varietates, eadem rationc ac S. varius 

 et S. cafer, existunt, quamm altera: S. cyaneus, occiden talis, ad flumen Elephantorum inventa, — altera, S. 

 argentatus Vict., magis orientalis? — Hoc vero animal, prreter dubium, inter Sorices crassicaudatos (neque 

 cum S. leucodonte) consociandum est; qua re nos ipsi, in enum. Soricum, Act. Stockh. 1842, 160, et auctores 

 recentiores, icone citata decepti, erravimus. S. sericeus uob. 1. c. huic simillimus sed pili toti pallide cano- 

 rufescentes. Specimcn a Victorinio allatum totum argenteo-cauum, ventre medio parum albidiore, superne pilis 

 apice levissima umbra rufescentibus, unde corpus supeme leviter rufescenti-indutum apparet. Rostrum fere 

 usque ad angulos oris fuscescens. Pedes obscurius cinerei (subfusci), pilis tamen apice pallide nitentibus. 

 Cauda quadrangidaris, basi metatarso paullo crassior; fusca setis elougatis palbdis. Dentes (ut in S. sericeo) 

 superiores n:o 3 et 4 sequales, parvi; couus anticus dentis inf:s 3:tii paullo altior, quam dimidius margo basalis 

 ejusdem. Auriculae valvre interna; pilis crebris, rectis, ciliahe (non vero, ut in S. fulvastro, pilis flexuosis den- 

 sius villoso-fimbriatse). Ehinarium bifidum. Longitudo corp:s extensi fere 75 m.m. + cauda 45; planta cum 

 unguib. 13A. (Caudae pars parum pilosa tantum 40). C. S. 



