ZOOLOGISKA ANTECKNINGAR AF J. F. VICTORIN. 21 



feln, och af samma skäl som ofvan under Bos caffer blifvit uppgifvet. — »Vid Elefantriver 

 i Karroo finnas inga Elefanter mera». 



36. Delphinus victorini n. sp. Pl. 1, fig. 1, 2. — Inuti den stora vattenbassin, 

 som kallas Knysnariver, hittades af Mr John Rex den 9 Juni 1854 ett dödt exemplar, så 

 ruttet att epidermis började falla af. öfver detta djur har Victorin efterlemnat en be- 

 skrifning samt tvänne med blyerts uppdragna afbildningar, om hvilkas riktighet vi ej hysa 

 något tvifvel, då de talrika beskrifningar, som han lemnat af bekanta föremål, äro väl för- 

 fattade, och hans teckningar alltid gjorda med berömvärd trohet och verklig skicklighet. 

 (På taflan hafva den nedre figurens nos och underkäk blifvit något litet för breda. Rygg- 

 fenans spets saknades på originalet). — Emedan vi ej kunna finna någon Delfin-art, hvars 

 beskrifning och figur öfverensstämma med dem som Victorin lemnat, måste vi, åtminstone 

 tills vidare, anse denna art såsom okänd, hvadan vi tilldelat densamma ett systematiskt 

 namn. Då vi här meddela Victorins beskrifning, nödgas vi beklaga att han om djurets 

 tänder ej lemnat någon underrättelse. 



»Längd 19 fot. Tjocklek 14^ fot (halfva omkretsen mättes = 71 fot). Från nos- 

 spetsen till ögat 21 fot; från nosen till ryggfenans början 8 fot; från nosen till bröstfenan 

 4J fot. Bröstfenans längd 3 fot 2 — 3 tum. Stjertfenans bredd 5 fot. 



Ögat, såsom vanligt, litet. — Spruthålet, öfverst på hufvudet, af nymånelik form, 

 med spetsarne framåt vända, — Tungan särdeles stor (kanske af uppsvallning?). — Anus 

 en longitudinal remna, ungefär 1\ fot lång. Nedemot stjerten är kroppen hoptryckt, och 

 utlöper i en slags kamin, hvilken på ryggsidan gör en märkbar upphöjning. — Skinnet 

 är så fint och glatt, att det liknar polerad marmor eller elfenben. Späcket blott 2 — 3 tum 

 tjockt. — Färgen är ofvan svart, under hvit, i följande fördelning: Den skarpa skiljegränsen 

 mellan de båda färgerna går från munviken i en rundad bugt något öfver och bakom 

 bröstfenan, hvars rot den genomgår. Vidare löper den helt nära undre fästpunkten af 

 ofvannämnda fena, böjer sig nedåt magen, och kommer i närheten af nafveln blott unge- 

 fär 1 — 2 fot från den motsvarande teckningen på andra sidan. Rundadt som den nedsteg, 

 uppstiger den åter på sidan af kroppen, och bildar en smal ingående, nedåt krökande vik 

 öfver den svarta uppsvallningen kring anus. Helt kort bakom anus sammanlöpa de båda 

 färggränserna i en skarp vinkel. Stjertfenans undersida är hvit. Några tum bakom och 

 öfver ögat begynner en ungefär 3 fot lång och 4 — 5 tum bred hvit fläck, slutande något 

 bakom den vertikala linea, som kan dragas från främre roten af bröstfenan.» 



Victorin tillägger: »Under bortresan till Cap, observerade jag den 1 November 

 1853, på 33° 26' s. lat., 6° 33' ö. från Gr.» — (således nästan rakt i vester från Capsta- 

 den) — »30 ä 40 individer, hvilka, om jag ej såg alltför orätt, tillhörde samma art; några 

 af dem voro kanske flere fot längre än denne.» — Om de förra hade Victorin samma 

 dag han sett dem (den 1 November 1853) antecknat: »De voro ganska mörkt bruna, och 

 hade ljusare fläckar vid bröstfenorna, samt på sidorna nedemot magen. De simmade ined 

 den bugtiga rörelse, som är Delfinen egen, samt utsprutade dervid vatten och ånga, med 

 ett ljud, hvilket, hördt på det alldeles stilla hafvet, låter nästan som ångutsläppningen från 

 ett ångfartyg, med den skillnad att det icke fortfar länge, utan blott några få sekunder.» 



