36 i J. W. GRILL, 



alnars afstånd. Att dömma af färgomas dunkelhet och saknaden af de långa stjertfjädrarne var det en årsunge. 

 Efter ett par timmar var fogeln försvunnen.)) Under hemresan »1855 den 20 April: I gar, sedan vi fått passad- 

 vind, på 6° 28' n. br. 20" 25' v. fr. Gr., kom en Hir. rustiea (med rödt på hufvudet) och flög några timmar 

 omkring skeppet.» 



67. Hirundo holomelas Sundev. Öfv. 1850. 108. — »Knysna den 26 April: 

 Denna lilla vackra svala, som totalt saknades vid Capstaden (Dec. — Febr.), men vid Knysna 

 är lika allmän nu som när jag i Mars hitkom, vistas mest i skogarna, hvarest hon, flygande 

 mellan trädens kronor, fångar sina insekter, och ofta ses sittande på torra grenar. Hon 

 flyger som H. paludicola, och troligen har hon sitt näste likt denna, ty jag har sett henne 

 flyga in under bankarne vid Saltriver. Under de sista 2 veckorna har, utom denna art, 

 ingen enda Svala varit synlig. — Den 25 Juli sågs åter ett exemplar,» [således borta 3 

 månader Maj — Juli] »och den 22 Aug. 3—4 stycken, flygande till några hål i Saltrivers 

 bank, liksom sökande sina gamla nästen. — Den 22 Okt.: Hon flyger mycket krokigt och 

 vinkligt, aldrig i rak linea. Denna art och H. rufifrons finnas nu till ungefär lika antal.» 

 — Från Knysna äro hemförda 3 exemplar den 26 April, den 5 Okt. och 23 Nov., alla 

 hannar i ren drägt; iris brun. 



68. Hirundo levcosoma Sw. — Bp. 339. — Denna art var allmän i Karroo 

 (Dec. — Febr.), hvarifrån ett exemplar hemfördes, betecknadt: ef, ren drägt, iris mörk, Roo- 

 deval den 10 Januari 55.» — Vidare namnes hon visserligen bland de arter, som voro 

 gemensamma för Knysna och Karroo, men det henne tillagda namnet »H. Roodevallii» till- 

 kännagifver att Victorin i Knysna åtminstone icke funnit henne så talrik som vid det, 

 sedermera besökta, i Karroo belägna, Roodeval*). 



69. Hirundo paludicola Vieill. — Bp. 342. — L. V. A fr. 246: 2. — Denna 

 var särdeles talrik i Karroo (Dec. — Febr.) och derifrån äro hemförda: ? den 30 Dec. — 

 ef den 16 Jan. 55, begge skjutna vid Roodeval, och i ren drägt. — Äfven vid Rond ebo sch 

 var hon ganska allmän (den 21 Jan. 54; se vidare under Hir. rufifrons) — och att hon 

 funnits vid Knysna är sannolikt, dels af Victorins yttrande under H. holomelas den 26 

 April (se ofvan); dels deraf att han »den 24 Sept. trodde sig se ett exemplar». 



70. Hirundo fuligula Licht. — Bp. 342. — L. V. Afr. 246: 1. — »Vid Knysna 

 såg jag den 8 eller 10 Juni 2—3 stycken; de flögo nära marken på Saltrivers bank, men 

 försvunno efter några minuter. Den 23 Juni såg jag åter tvänne och den 30 skjöt jag 

 en, som var särdeles fet. Denna art har föga observerats före sista hälften af Juni, då 

 hon varit allmän nere vid Saltriver; — och hon är den enda Svala, som jag nu på längre 

 tid sett.» — Den 8 Aug. skjöts en hanne i ren drägt; svaljet gult; tarsus brun. (Detta 

 exemplar är hemfördt). — Den 22 Okt.: »Nu har jag ej sett henne sedan första tiden för 



*) Hane avem postquam cognovi, incertus hajreo, utram H. dimidiata (uob. Oct. Stockh. 1850, 107) ab hac 

 distineta, vel ejusdem speciei habenda sit. Nam inter se, ut ovum ovo similes, vix differunt nisi notis albidis 

 alarum caudaeque. — Specimen H. leucosomce, e colonia capensi allatum, ita describi potest: Forma H. rusticse; 

 atrocserulea gastrseo toto (a rostro ad anum) albo, gutture paullo sovdidiore, sed fascia vel maeula nulla; crisso 

 striolis rhachidum fuscis. Tectrix cubitalis ultima, tota, et penna cubiti ultima, basi medioque, albido-grisete. 

 Eectrices laterales, utrimque 4, maeula ad medium marginis interni, irregulari, albida. Hsec maeula in penna 

 2:da ceteris major, valde transversa; sed maculoe cujusque pennoe in utroque latere paullum dissimiles. (ef) 

 ala 108 m.m. Rectrices medioe non attingunt apices alarum; sed reetr. extimoe, 25 m.m. longiores, apiee 

 angustato, lineari, eos paullum excedunt. — In H. dimidiata 1. e. descripta, ex Caffraria, ef 9, tectrix ultima 

 et penna cubiti ultima basi, margine tantummodo interno, albidse; sed in rectricibus vix adest vestigium ma- 

 culae pallidse. C. S. 



