40 J. W. GRILL, 



öfverstånden ruggning (29 Dec.). Han kallas Mous-sugar-bird.» — Samlingskatalogen upp- 

 tager flera exemplar i ruggning, iris nötbrun, från Taffelberget den 2 — 5 Dec, — samt 

 från Knysna en »hanne i temligen ren drägt (testiklarne starkt svällda), den 30 April», 

 med det tillägg att fogeln ej förekommer närmare än 2 mil derifrån, men är der talrik i 

 skogen (den 31 Maj). — I Karroo var han icke synlig. 



PASSERINjE SCUTTPLANTARES. 



83. Alauda apiata Vieill. — Bp. 244. — L. V. Afr. 194. — Blott ett exemplar 



är hemfördt med påskrift: »äldre hona i nästan ren drägt; på sandfälten utanför Ronde- 



bosch den 5 Januari 1854.» 



Anm. Victorin har vid Knysna den 8 Maj antecknat: »Hvarken här eller i granskapet har jag ännu sett 

 någon enda Alauda»; — samt vid Zeekoegat den 18 Febr. att han i Karroo såg »åtskilliga arter Alauda», hvaraf 

 dock ingen blifvit hemförd. 



(Upupa minor Sh. — U. minor juv. Wagl. Syst. — »Upupa africana» Vict.) — 

 Hvarken exemplar eller beskrifning är hemförd, och fogeln namnes endast bland dem som 

 blefvo sedda både vid Knysna och i Karroo, i hvilken sistnämnda ort han varit »allmän» 

 (Dec. — Febr.). — Victorin synes icke hafva skjutit fogeln utan blott sett honom på af- 

 stånd eller flygande. 



84. Irrisor erythrorhynchus Less. — Upupa erythr. Lth. — Bp. 410. — 

 Knysna den 1 Sept. : »Af denna art, som jag förut sett den 25 Juli, skjöt jag i dag det 

 första exemplaret. Vid uppstoppandet befanns dess mage innehålla insektlenmingar; och 

 vingens samt fotens senor voro beniga (hvilket jag ej kan erinra mig hafva hafva obser- 

 verat hos andra foglar än ugglorna). Han bebor skogarna, och vistas i flock af 6 — 14 

 stycken, förande mycket oljud. — Stundom är han ganska skygg, stundom åter alldeles 

 icke; se här ett exempel: När jag den 27 Sept. hade skjutit en Oriolus, och förföljde 

 några andra, kom en flock af 6 — 7 Irrisores och satte sig tätt bredvid i ett stort Stink- 

 woodträd, men innan jag hann dit voro de borta. Några minuter derefter fann jag dem 

 i ett Yellowwoodträd icke långt derifrån; trädet var stort och jag kom riktigt under det- 

 samma; foglarne egnade mig alls ingen uppmärksamhet. Efter någon väntan för att få 

 bra håll, skjöt jag i trädtoppen efter en, men skjöt bom; denne och ännu en lemnade trä- 

 det, men de öfrige stannade. Efter en stund kom en annan ut på en liten gren i toppen; 

 anskjuten och sårad flög han ett stycke innan han satte sig. Jag gick dit och skjöt ur 

 den andra pipan, laddad med dust, men fick icke död på fogeln, utan han flög åter ett 

 stycke. Jag förföljde, laddade ånyo, skjöt och bommade åter; han flög vidare, men nu 

 för svag, kom han snart ned på marken; dock kunde jag icke finna honom. De andra 

 foglarne märkte jag vara icke långt borta; jag dödade en af dem, och de öfrige sutto 

 stilla, tills de efter några minuter lemnade de nästgränsande träden. — Fogeln, som här 

 kallas Bushcreeper, bygger sitt näste i ihåliga träd, och tyckes begagna de hål, som äro 

 gjorda af Hackspettar; den 30 November fann jag ungar i ett sådant.» — I Karroo blef 

 arten icke observerad (Dec. — Febr.). — Samlingskatalogen visar »ren drägt» den 1 och 27 

 Sept, samt 12 Nov. — ett exemplar i ruggning den 13 Okt. — alla från Knysna; iris var 

 brun. — Det är anmärkningsvärdt att Victorin hvarken omtalar det uti Le Vaillants 



första 



