ZOOLOGISKA ANTECKNINGAR AF J. F. VICTOKIN. 45 



brun; på honorna »brunröd» eller vackert brun. — Arten står på listan öfver de foglar, 

 som i Karroo icke blefvo sedda (Dec— Febr.). 



101. Corythaix albocristatus Strickl. — Bp. 87. — »Denne fogel, kallad Loerie 

 (läs: Louri), är vid Knysna lika allmän (1 April), som han var vid Georgetown (den 11 

 Mars). Hans lefnadsvanor tyckas fullkomligt öfverensstämma med dem som tillhöra Gar- 

 rulus glandarius; än är han skygg, än, när han sitter i en buske, låter han skytten komma 

 på 4 — 5 alnars afstånd.» — Samlingskatalogen upptager från Georgetown en »hona i tem- 

 ligen ren drägt; fogeln ytterligt fet; den 11 Mars»; — samt från Knysna: ?, ren drägt 

 den .30 Mars — o* ren drägt 10 April — rf ruggning 5 Okt. — rf nästan ren drägt 19 

 Nov. — 1 exemplar ruggning 30 Nov. — Iris var på begge könen nötbrun. — Dessutom 

 nämnas i Victorins »Dagbok» flera exemplar skjutna för hans matbord i April, Maj, Juni 

 och Juli. — I Karroo såg han icke denne fogel (Dec. — Febr.). 



102. Colius striatus Gm. — Bp. 86. — L. V. Afr. 256. — »Denne, kallad 

 Muisvogel, Mousbird, är allmän vid Knysna (9 April), och gör, tillika med Amydrus morio 

 och Pycnonotus capensis mycken skada i trädgårdarne. Han flyger stundom med utspända 

 vingar, singlande, eller rättare glidande fram.» — Ren drägt är i Samlingskatalogen an- 

 gifven hos ett exemplar den 27 Mars, och 2 hannar den 17 och 20 Maj; — nästan ren 

 drägt hos en hanne den 20 April. — Äfven den 11 Augusti blef ett exemplar skjutet. — 

 I Karroo »tyckes denna art vara sällsynt» (Dec. — Febr.). 



103. Colius capensis Gin. — Bp. 86. — C. levconotus Lth. — L. V. Afr. 257. 

 — Af denna art, som uppgifves varit allmän i Karroo (Dec. — Febr.), äro 2 exemplar hem- 

 förda, nemligen ? i ruggning 2 Jan. — rf den 17 Jan.; begge från Roodeval. 



104. Colius erythromelon Vieill. — C. indicus Lth. — Bp. 86. — C. qviriva 

 Riipp. — L. V. Afr. 258- — Inget exemplar är hemfördt, men en väl tecknad och färg- 

 lagd figur framställer tydligen denna art, som Victorin ej sett förrän i Karroo (Dec. — 

 Febr.), och derom antecknat följande vid Zeekoegat den 18 Febr.: »Han är här mycket 

 allmän. Flygten är ganska snabb, och vida bättre än de begge andra arternas. Lätet är 

 äfven olika.» 



105. Buceros buccinator Tern. pl. col. 284. — ■ Bp. 89. — Ej heller af denna 

 art finnes mera hemfördt än en kort beskrifuing jemte figur, på hvilka man icke kan 

 misstaga sig. Victorin såg honom endast vid Knysna, hvarest han med anledning af ett 

 den 23 Juni skjutet exemplar skrifvit samma dag: »Fogeln, som kallas Locusteater, ses 

 mycket ofta i toppen af höga träd. Alldeles som Dicrurus musicus brukar han ej sällan 

 flyga ut derifrån, och med orörliga spända vingar glida tillbaka på samma plats. Ofta 

 ses han också tätt vid marken. Han flyger mycket illa, skenbarligen för de stora vingar- 

 nes skuld. Han är ingalunda rädd. Skriket påminner något om Ceryle rudis. Enligt J. 

 Wahlbergs uppgift till mig brukar fogeln vistas på gräsiga ställen och ha ett förfärligt 

 gällt skrik.» — Den 25 Juli, då Victorin åter dödat ett exemplar, utan att kunna finna 

 det, klagar han öfver att hafva skjutit summa 4 stycken, utan att få något användbart 

 till uppstoppning. — Det vill synas som om han redan den 10 April sett fogeln första 

 gången, 5 — 6 stycken tillsammans; och slutligen tillägger han den 4 Okt. att han samma 

 dag »sett en Locusteater». Detta sistnämnda namn är en öfversättning af fogelns vanliga 

 holländska namn Sprinkhaaneeter. — I Karroo sågs han icke (Dec. — Febr.). 



