52 J. W. GEILL, 



lades Namaqvadove. — Ett hemfördt exemplar är pätecknadt: »c? i temligen ren drä°t, 



Van Oudts Horn den 24 Dec. 1854.» 



Anm. Victorin nämner att han både vid Cango i Karroo, den 8 Febr. 1855, och förut vid Knysna, sett 

 en »Columba, som är hvit hvarest C. capensis är svart, men större, och lockar poppoppo.» — Vi våga lika litet 

 göra en gissning rörande denna art som om föremålet för en anteckning i Capstaden den 14 Dec. 1853 af föl- 

 jande lydelse: »Redan den 9 dennes såg jag på de högre delarne af Lionshead en vacker dufva, som tyckes hafva 

 sitt tillhåll bland de otillgängliga klipporna på de kring Capstaden liggande bergen. Hon är större än den nere 

 i skogarne allmänna (C. vinacea var. capicola) och har ett läte som påminner om vår Svenska Col. oenas.» 



GALLINS PROPKIjE. 



137. Perdix capensis Lth. — En »hanne i ruggning, fångad vid Rondebosch den 

 21 Januari 1854» finnes i samlingen. 



138. Perdix nudicollis Tern. — »Denna, vid Knysna kallad Pheasant, är der- 

 städes den enda och allmänna arten (3 Juni). Man träffar dem mest i skogsbrynen, men 

 också inne i skogarna. Stundom sitta de i träd. Lätet är ett skarpt kacklande och, om 

 ej fullkomligt, dock ganska likt det man hör af Perdix capensis. Fogeln har äfven ett 

 annat svagt läte, motsvarande hönsens put, put-put, hvilket han ofta, spatserande i bu- 

 skarne, låter höra. — ■ Köttet är särdeles hvitt, men har en skarp och obehaglig lukt, 

 ogensägligen härrörande från hans födoämnen.» — En hemförd ung fogel med ännu fjä- 

 derklädd strupe är försedd med påskriften: »ef ung, i temligen ren drägt, Knysna den 3 

 Juni 54.» — Victorin omtalar dessutom att han sett 3 — 4 Pheasants den 6 Maj; »en hel 

 kull» den 10 Maj, samt 2 exemplar den 20 Oktober. 



Anm. I Karroo har Victorin antecknat följande: »Perdix finnes här, men säges vara en annan art än 

 den i Knysna allmänna (P. nudicollis); — och 2 arter Coturnix berättas vara talrika; men begge äro för närva- 

 rande (i Februari) flyttade.» 



GRALL.E. 



139. Charadrius coronatus Lth. — Wagl. Syst. n:o 5. — En vid Georgetown 

 den 6 Dec. 1854 skjuten hona i ren drägt är hemförd. Iris har varit gul. 



140. Charadrius levcopolius Wagl. Syst' n:o 28. — De hemtagna exemplaren 

 äro skjutna: vid Saltrivers nära Capstaden (ef i ren drägt) den 4 Jan.; — vid Pletten- 

 bergsbay, der fogeln var allmän (ef ren drägt) den 13 Maj; — samt vid Knysna (? nä- 

 stan ren drägt) den 10 Juni. — Iris var nötbrun. 



141. Charadrius pecuarius Tern. — Wagl. Syst. n:o 17. — Endast honor äro 

 hemförda, nemligen från Rondebosch, i ruggning, den 31 Jan., — samt från Knysna, ren 

 drägt, den 6 Maj — i ruggning den 10 Juni — och åter ren drägt den 27 Sept. — 

 Dessutom är anmärkt att fogeln var allmän vid Knysna (6 Maj), under namn af Sand- 

 lark, Sandpieper;- och hade mörkbrun iris. 



142. Charadrius bitorqvatus Licht. — Wagl. Syst. n:o 30. — Denna art fanns 

 både vid Rondebosch, Knysna och i Karroo; på sistnämnda ort är tillagdt att han var 

 »mycket talrik» (Dec. — Febr.). — De hembragta exemplaren äro skjutna vid Rondebosch 

 (ef) den 16 Jan. — och vid Knysna (äldre ¥) den 9 Juni. — Båda voro i ruggning, och 

 deras ögon nötbruna, omgifna af en stark orangefärgad ring; fötterna grågröna. 



