58 J. W. GRILL, 



en förvånande likhet, så till färgteckning som flygt. Hon håller sig merendels helt nära 

 vattenytan, hvarföre man ej märker hennes svarta undersida. Fötterna, som räcka nära 

 ^ tum utom stjerten, synas göra denna ännu mera klufven. Mest vistas de i kölvattnet, 

 förmodligen emedan med dess rörelser en mängd hafsdjur komma till ytan. De flyga ända 

 intill fartyget och uppsnappa behändigt de på vattnet flytande fläskbitar man utkastar, 

 men förgäfves har jag försökt att meta dem. Stundom synes det som om de alldeles 

 stode på vattenytan, ty de flaxa med vingarne, och i detsamma trampa vatten med sina 

 långa, med simhud försedda, fötter. Ännu har jag ej sett någon dyka, blott någon gång 

 i sin ifver neddoppande hufvudet, för att upphemta smulorna. Täflande om dessa, låta de 

 härunder höra ett svagt nästan qvittrande läte, men när de blifva onda hafva de Fisk- 

 måsens skrän, en miniature. Likasom desse samla de sig kring kamraternas döda krop- 

 par. De som jag skjutit voro ganska feta, och hade en stark, obehaglig tranlukt. Könen 

 tyckas vara hvarandra alldeles lika. — Den 24 Okt. syntes en mängd, och af dem tvenne 

 liggande på vattnet, den enda gång jag hittills sett dem simma. — Arten fanns ännu tal- 

 rik på 34° 2F s. 1., 10° 20' ö. fr. Gr., således nära Cap, den 6 Nov.» — En hemtagen 

 hanne, skjuten den 27 Sept. 1853 nära iEqvatorn (på 6° 19' n. 1., 19° 0' v. fr. Gr.) hade 

 iris mörkbrun; näbb och ben svarta; simhuden vid roten rent gul, utåt svart. 



III. Thalassidroma sp. (ventre albo) Om en annan icke hemförd art, 



som på bortresan förekom från JEqvatom ända till Cap, antecknades följande. »Hufvud, 

 hals och frambröst, jemte alla öfre kroppsdelar — utom öfvergumpen — svarta eller mörka. 

 Andra ordningens vingpennor ej så mycket ljusare än ryggen som på Th. Wilsoni, till en 

 del beroende deraf att ryggen ej är så mörk som hos denna. De inre (närmare pennorna 

 liggande), undre vingtäckfjädrarne, den öfriga delen af undersidan, samt öfvergumpen hvita. 

 Arten är något, men högst obetydligt, större än Th. Wilsoni.» — Första exemplaret vi- 

 sade sig den 8 Okt., på 6° 47' s. 1. 25° 3' v. fr. Gr., flygande bland andra Thalassidro- 

 mer (Wilsoni). Hon har samma lefnadssätt, och förekom ofta, ehuru — närmare /Eqva- 

 torn — aldrig talrik eller så närgången som denna; hon tyckes i ännu högre grad begagna 

 sättet att under flygten fara så nära vattnet att hon kan sparka deri med fötterna, samt 

 synes alltså mera hoppande på vattenytan än den andra. — Den 6 Nov., under 34° 21' 

 s. I. 10° 20' ö. fr. Gr. annoterades att hon var ännu talrikare än den mindre (AVilsoni). 



IV. Procellaria capensis L. — Bp. II. 188. — Capdufvan träffades första gån- 

 gen den 18 Oktober, nära Södra Vändkretsen, under 23° 38' s. 1., 22° 10' v. fr. Gr.; och 

 blott ett enda exemplar. Sedan blef hon allmän, men antalet aftog åter närmare Cap (vid 

 34° 21' s. 1., 10° 20' ö. fr. Gr.) omkring den 6 November. — »10, 15 stycken hafva stun- 

 dom följt fartyget efter, och med otrolig glupskhet slukat de utkastade fläskbitarne. Dus- 

 sintals hafva blifvit metade på krok. De följa fartyget flera dygn, hvilket jag sett deraf, 

 att några som blifvit märkta, efter 2 — 3 dagar åter nappat eller visat sig. Flerfalldiga 

 gånger inhalade, så att de hängt i luften, hafva de, nedfallne på vattnet, ånyo genast 

 nappat. Om man skjuter i en flock, som slåss om matbitarne, så flyga de ej upp, äfven 

 om en eller annan skulle blifva på platsen. Fogeln har ett eget sträft, ehuru icke högt 

 läte, som han dock ej låter höra, om icke när slagsmål om födan uppstår. Från däck 

 äger han ej förmåga att uppflyga.» — De hembragta exemplaren, metade i Oktober, äro 

 alla i ren drägt. 



