ZOOLOGISKA ANTECKNINGAR AF J. F. VICTORIN. 59 



V. Procellaria seqvinoctialis L. — Bp. II. 200. — Frän Södra Vändkretsen 

 till Cap förekom Albikoren. Den förste visade sig samma dag som första Capdufvan, nem- 

 ligen den 18 Oktober, vid 23° 38' s. 1. 22° 10' v. fr. Gr. — »Denne fogels rörelser i luf- 

 ten äro ganska snabba; med orörliga vingar ilar han i bågar, än ned emot och långs vatt- 

 net, än åter upp i luften; blott sällan rörer han vingarne till slag, om ej då han flyger 

 upp ur vattnet, och sällan höjer han sig något betydligare öfver vågorna. För att upp- 

 hemta sin föda sätter han sig på vattenytan. Likasom hans kamrater på Oceanen låter 

 han sällan höra något läte, och är temligen orädd, så att han stundom flyger inom skott- 

 håll, — ja en gång lade sig en på vattnet inom ett helt litet bösshåll, för att från en 

 Capdufva taga den utkastade fläskbiten. Under den rådande vindstillan hafva flere legat 

 på vattnet, Det hvita på hufvudet gör att fogeln på afstånd synes ha lång ljusare näbb. 



— Den 7 November — 34° s. 1., 11° 34' ö. fr. Gr. — då det var ganska blåsigt, ehuru 

 med klar himmel, visade sig åter en Albikor, efter att ingen på 4 — 5 dagar varit synlig.» 



— Samlingskatalogen upptager en gammal ? i ren drägt, två ¥ och en <? i ruggning, alla 

 metade eller skjutne 25—29 Okt. — Den förstnämnda honan hade »iris nötbrun; näbben 

 svart med sidorna och öfre delen af tuben ljust hornfärgade; fötterna rent svarta, fjäll- 

 belagda. Att hon under året haft ägg syntes af den nakna magen och af oviducten. — 

 Hannens könsorganer voro hvilande; i hans mage fanns en mängd s. k. sjöflammor eller 

 kanske bidevindare.» 



VI. Procellaria atlantica Gould B. of Australia, Consp. n:o 590. — Bp. II. 

 191. — Denna art är mycket allmän utanför Cap. Flygten är snabbare och vingarne mera 

 i rörelse än Albikorens (Proc. asqvinoctialis), som hon annars liknar. — Ett hemfördt 

 exemplar, ? i ruggning, med brun iris, skjöts i flygten på Victoeins hemresa vid 33° 38' 

 s. 1., 17° 30' ö. fr. Gr., den 20 Mars 1855. 



VII. Procellaria sp. ign. (nigrofusca, subtus cum gula alba, jugulo ad latera 

 griseo-fusco, inedio albo, fusco-undulato. — Crissum nigrofuscum plumis mediis albis, fusco- 

 variis. — Pluinse capitis et cervicis basi late alba?. — Pedes (sicci flavi) avis vivse pallide 

 cani; digiti cum membrana, ab apice art. primi ad ungvem, nigri. — Long. tota 340 m.m.; 

 Ala 300; Tarsus 37. — Forma omnino Pr. atlanticaa, sed minor, rostro graciliore). — Det 

 enda hemtagna exemplaret är en »hanne, till en del i ruggning; årsunge, enligt de nära 

 omärkliga könsorganerna. Fogeln, sittande på ledstången, fångades natten till den 8 Okt. 

 1853, nära JEqvatom vid 4° 33' s. I., 24° 12' v. fr. Gr. — Det var, efter hvad mig synes, 

 denna art, som den 3 Okt., vid 1° 50' n. I., 19° 40' v. fr. Gr., visade sig, jemte ett par 

 andra arter, till ett så ofantligt antal i flerfalldiga hopar. De uppehöllo sig särdeles i 

 grannskapet af några fiskflockar, som hoppande gingo genom böljorna och förmodligen ja- 

 gade flygfiskar, i hvilken jagt foglarne tycktes deltaga, ty än sväfvade de högt, än stör- 

 tade de ned mot vattenytan. Sednare såg jag honom blott några dagar, eller till omkring 

 den 10—11 Oktober (på 14° 18' s. 1., 27° 58' v. fr. Gr.).» 



VIII. Tachypetes aqvilus (L.). — Bp. II. 166. — Inget exemplar har blifvit 

 hemfördt, men Victorin har på bortresan nära iEqvatorn (6° 47' s. 1., 25° 3' v. fr. Gr.) 

 antecknat följande, den 8 Okt. 1853: »Ett exemplar af Tachypetes har utan tvifvel visat 

 sig i dag. Han var något vidare mellan vingspetsarne än Falco milvus, som han eljest 

 rätt mycket liknade, flög denne likt, samt höll sig vid masttoppen och kring fartyget. De 



