KONGT,. SV. VKT. AKADEMIENS HANDLTNOAR. BAND. 22. N:0 4. 41 



UpptvtVdaiide ytov. 

 Basplanet c 'Odl}, som dcmiincrar odi uci' ki-istiillcrna ntseciidc uf tunna, taHnr, siiiiit 

 Ortodomat a {100} och 



Prismat j) 'llOj; do^ssutom afiMindas kombinationskanteii mellan c neli a pA luioTa iVt 

 xxllei- af tväiuie (M'todomer, som emellertid ej nJVrmare kunnat bestrimmas. 



Basplanet är antingen böjdt eller 1)ikonvext af flere smaindivider, parallelt vuxna 

 frän kristallens niidt. 



Genomgångar efter c 'OOlj. 



Fio-. 29. 



Viiikliir. 



Fimnii. 



l!iTiil<n:iJi 



y>:y> = (110):(110) 



118°3r 



— 



c:^j=-(001):(110) 



85°32'" 



— 



c:a^ (001) : (100) 



80°ö7' 



81°13'. 



De optiska axlarnes plan = {010}; a {001} synes den första bissektrisen, som faller 

 i den trubbiga ji och bildar omkring 1')° mot c-axeln. -Axelvinkeln: (52°40' (i glas för 

 livitt ljus). Dubbelbrytningen: stark, positiv. Dispersionen svag, f» > t'. 



51. 0-toluolsulfousyrad silfveroxid. 



kg O SO, c, H, CÄl,. 



Kristallsi/.^iffim: monofiyrnmetrif<ld. 



Vid afdnnstning af detta salt, vare sig ur vatten eller ur en blandning af vatten 

 och alkohol, erhöll jag antingen nålar eller tunna, vanligen fyrsidiga blad med särdeles 

 \arierande kantvinkel. Emellertid har jag å några kristaller observerat 1 22° soni värdet 

 för den plana vinkel som kanterna mellan den bäst utbildade ytan {001} och prismat 

 bilda. Detta värde öfverensstämmer med motsvarande vinkel hos det föregående saltet, 

 hvilket detta i ntl)ildning mycket liknar; liksom ammoniumsaltet iir ock silfversaltet 

 vattenfritt. 



Det optiska axelplanet är \inkelrätt mot ytan {001}, den ena axeln som tydligt 

 framträder i Schneideks pol. apparat bildar omkring 39° mot normalen till denna yta; 

 dnbbelbrytningen är här positiw 



52. o-toliiolsulfonsjrad barjt. 



Ba (O SO, C, H, CH,), + 1 aq. 



Kristallsysteni : romhiskf. 



Vid Uingsam afdnnstning afsatte sig först klotforraiga aggregater, som förhålla sig 

 isotropt till polariserad! ljus; snart oragåfvo sig emellertid dessa med tunna kristallblad, 

 regelbundet förvuxna efter ett planpar c ={001}. Småningom erhöll jag på detta sätt 

 tjocka, till utseendet hexagonala taflor af flere i regeln parallelt förvuxna individer. Den 

 tydligast utbildade ytan, som ger kristallerna tafvelform, är icke plan utan starkt konvex 



K. Sv. Vet. Ak;ii1. llaiidl. Baii.i. 2-2. N:o 4. O 



