KONGL. SV. VET. AKAnEMIENS lIANDLTNGAli. JiAXD. 22. N:() 4. 49 



Allmänna anmärkningar och resultat. 



Innan jag gör de sainmanstlUlningar och slutsatser, till hvilka föreliggande material 

 bildai' underlaget, vill jag i korthet påpeka några synpunkter, som framgått ur de senare 

 årens forskningar inom detta gebit. 



Det var, som bekant, Mitscherlichs undersökningar öfver fosfor- och arseniksyrans 

 kalium- och aramoniumföreningar, livilka först ledde upinnärksamheten pä förhällandet 

 mellan form och substans. Nämda fyra föreningar hafva en likartad sammansättning, 

 samma kristallform och i det närmaste samma kristallogratiska konstanter. Här svarade 

 alltså likhet i kemisk sammansättning mot likhet i form. Det undgick icke Mitscherlich 

 att denna egenskap hos kemiskt taget analoga kroppar, hvilken han kallade isomorfi, i själfva 

 verket bestod i likartad form och ej, som namnet anger, i identisk. Han ådagalade ock 

 att dylika isomorfa föreningar ha förmåga att sammankristallisera i godtyckliga mängder. 



Inom den oorganiska kemiens och isynnerhet mineralogiens gebit har väl ingen upp- 

 täckt så mycket bidragit till belysande af föreningarnes inbördes förhållande som isomorfien; 

 det var visserligen intet nytt att en beståndsdel kunde ersätta en annan, men isomorfi 

 åskådliggjorde på ett naturligt sätt möjligheten häraf. 



Emellertid yppade sig snart nog svåi-igheter när det gälde besvarandet af frågan: 

 foreligger här isomorfism? Ty de atomer som ersätta hvarandra behöfde ju hvarken vara 

 likvärdiga, lika till antalet eller ens likartade i kemisk mening. Redan isomorfien mellan 

 kalium- och ammoniumsalterna visade hur litet antalet i själfva verket betydde. Då, som 

 Marignac påvisat, några af titanens fluordubbelsalter äro isomorfa med motsvarande af 

 wolfram- och nioboxifluouid, 



alltså Cu TiFl,; + 4 aq. med 

 Cu NbOFl, + 4 aq. och 

 Gu W0O3FI, + 4 aq., 



voro likhet i kemiska egenskaper och atomvärde ej väsendtliga. Småningom har ock den 

 yttre likheten i form (isagoni) fått utgöra kriteriet på isomorfi. Och för närvarande ;ir 

 den åsigten 1'ådande bland kristallograferna, att tvänne kroppar äro isomorfa, då de ega 

 samma eller nära kongrnenta strukturformer, oafsedt deras kemiska bygnad är lika eller 

 ej. Härmed har ock begreppet isomorfi blifvit något annat äii hvad det ursprungligen var. 

 Förefinnes kemisk analogi, är det alltså en vanlig följd af, men alls icke något 

 nödvändigt vilkor för isomorfi, då man naturligtvis kan vänta sig ämnen af nära kon- 

 grnenta strnkturformer, hvilkas kemiska bygnad har intet gemensamt. Af dylikt slag- 

 är den yttre öfverensstämmelse som kalkspat — romboeder på lOB^/^," — och natron- 

 salpeter — romboeder på 105°8' — med hvarandra visa. Som stöd föi* dessas isomorfi 



K. Sr. Vet. Akatl. Handl. Band. 22. N:o 4. • 



