5fi MATS WEIBIILL, BENZOLS OCH TOLIIOLS M0N0SULF0NFÖRENINf4AI?. 



Motsvarande salter af ^^-toluolsulfonsyran visa ock analoga förhållanden; äfven de 

 kristallisera med 6 mol. vatten i monosymmetriska systemet. Isomorfa iiro Zn- (N:ij 

 26), "Sig- (N:o 24) och Mn-saltet (N:o 25), analogt') med dessa iir Cd-saltet (N:o 27), 

 betydligt afvikande (dimorft) är Cu-saltet (N:o 28), hvilket bnst framgår af följande sam- 



manstilllning: 



















Systeni. 



n: 1,: c. 





,^- 



Opi 



:. iixelplanet. 



1 bis8. 



]9-Zn-salt 



monos. 



4.020 : 1 : 1.1081 





88°26' 





7010 



//a appi 



^;-Mg-salt 



» 



4.035 : 1 : 1.1055 





88°27^/V 





,7010 



//a « 



^;-Mn-salt 



» 



4.0780 : 1 : 1.1131 





88° 187,' 





7010 



//a » 



p-Cd-salt 



» 



3.960S: 1:2X1. 



132;-) 



79°49\; 





/o 10 



'■a )) 



p-Cu-sa\t 



)) 



0.9321 : 1 : 0.572'i 





69°14V'; 





+ 010 



+ h. 



p- */, Mg- 



' '- Cd-salt monos. = p- 



-Mg- 



-saltet. 









Dubbelbrytningen är ock gemensamt negativ lios de 4 förstniimda föreningarne, hvilka 

 alltså hafva likartad optisk orientering; de tre första salterna visa siVrdcles stor öfverens- 

 stämmelse; afvikande är Cd-saltet, dels i afseende på axelvinkeln, dels ock däri att c-axeln är 

 i det närmaste fördubblad, under det att «-axeln ilr oförändrad som i de isomorfa salterna. 

 Saltet kan icke räknas såsom i vanlig mening isomorft med de öfriga, ej blott jjä teoretiska 

 grunder (axelvinkelns olikhet) utan ock till följd af de försök att framställa verkliga bland- 

 ningskristaller som jag företagit. Jag har sålunda långsamt afdunstat en blandning af lika 

 mol. p-Mg- och p-Cd-salt; \\d den första xxUisationen, som tick gå till torrhet, afsatte sig 

 i kristallisationskärlets botten kristaller af Mg-saltets form och kring kanterna ej mätbara 

 prismer af Cd-saltet. Vid förnyad lösning af allt utom de nämda Mg-saltet liknande kri- 

 sta.llerna och upprepad kristallisation erhölls samma resultat, blott voro de afsatta mätbara 

 kristallerna ett par procent Cd-haltigare; sä ock vid en tredje kristallisation, därefter var åter- 

 stoden nästan fri från Mg-salt. De nämda kristallerna af Mg-saltets form ha vinklar som iiro 

 identiska med dettas. Påfallande är emellertid förekomsten af omkring '''/-^ magnesia ersatt 

 af CdO, här föreligger alltså en art »isomorf» blandning inom en viss, inskränkt gräns ^). 

 Cu-salt är mera afvikande; den enda analogi som är att tinna består deri att c-axeln är 

 omkring hälften af hvad den är hos de öfriga med livarandra isomorfa salterna. Något 

 direkt försök öfver detta salts förhållande (vid kristallisation) till de analogt sammansatta 

 har jag ej varit i tillfälle att göra. 



Vid meta- och ännu mer vid or/o-föreningarne är vattenhalten ej så densamma hos 

 salterna af denna grupp som vid de förut beskrifna. Dock kristallisera äfven r/)-salterna 

 företrädesvis med 6 mol. aq.: så salterna af Zn, Mg, Mn och Cd. Magnesiumsaltet med 

 6 aq. är, som jag påvisat, isomorft med Zn- och Cd-saltet, ehin-u jag ej lyckats verkställa 

 några exakta mätningar däraf Högst sannolikt är förhällandet detsamma vid Mn-saltet, 

 hvaraf jag emellertid ej haft tillgång på n:ateriar'). De undersökta salterna ha följande 

 konstanter: 



') liomoömorft vore liär rätta uttrycket. 



-) Analoga fall liar jag senare funnit oc\\ iiiinnavo studi-rat vid niigva platinasMJfinfiircningar. 

 ^) Då efter Vallins beskrifning saltet iifvcn viil upprepad ouikristallisering städse erhölls »i form af långa, 

 i kvastlika knippen ordnade, mycket fina nålar», liar jag ej gjott försök framställa mätbara kristaller. 



