KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 4. ,59 



andra direkt jämföra, de bli först då jämförbara då de ställts i förbindelse med den kropp 

 hvaraf de äro derivat. 



Af intresse är att efterse huruvida de förändringar som benzolföreningar undergå 

 vid utbyte af metall stå i någon enkel relation till samma förändring vid de substituerade 

 syrorna eller med andra ord om de olika metallerna hafva en likartad morfotrop inverkan 

 i förening med benzolsulfonsyran och med de två toluolsulfonsyrorna. 



I följande tabell I äro dessa salter ordnade efter axelvinkelns storlek, i II efter 

 (?-axeln och i III efter växande e-axeln. 





I /J. 







II 



a-axeln. 









III c-axeln. 





B- 



p- 



m-föreningar. 



B- 





P- 



m-föl 



reningar. 



B- 



;;- 



m-föreningar. 







— 



■ — 













Mg 



') 











■ 



Zn 



Mn 



Zn 



Mg 





Zn 



Cd 





Zn 



Mg 



Zn 



Cd 



Zn 



Cd 



Zn 





Mg 



Zn 





Mg 



Zn 



Cd 



Mn 



Mg 



— 



Mn 





Mn 



— 





Mn 



Mn 



— 



Mg 



— 



— 



Cd 





— 



— 





Cd 



— 



— 



Däraf framgår att någon allmän lag i detta afseende ej gör sig gällande. Det är 

 anmärkningsvärdt l:o att af de nämda metallerna, att döma af de föreliggande undersök- 

 ningarne, mangan, magnesium och kadmium hafva likartad morfotrop inverkan på alla 

 konstanter, dessa metaller må vara förenade med bezolsulfonsyran eller med de nämda 

 toluolföreningarne ; 2:o att Zn afgjordt afviker, i ty att vid dess inträde i stället för en 

 annan metall dessa konstanter ändras i olika riktning vid olika syror. 



Till sist vill jag fästa uppmärksamheten på några morfotropa i-elationer mellan de 

 af mig beskrifna föreningarne och några förut undersökta. Genom utbyte af väte mot 

 hydroxyl i benzolsulfonsyran erhöUes fenolsulfonsyra. Af dennas få undersökta föreningar 

 öfverensstämmer blott j5-syrans kalisalt ^) till vattenhalt med en motsvarande benzolförening. 

 Då det jjara-toluolsulfonsyrade kalisaltet är vattenhaltigt, lämpar sig detta ej för jäm- 

 förelse; i stället anföras här konstanter på motsvarande ammoniumsalt, och som af vatten - 

 fria benzolsulfonsyrade salter ammoniumsaltet ensamt är fullständigt bekant får detta 

 tjenstgöra som utgångspunkt. Emellertid är det nödvändigt att fenolsulfonföreningen upp- 

 ställes efter samma princip, som jag vid hithörande salter iakttagit, eller att den tafvel- 

 formiga ytan kallas {001} istället för {010}. De vigtigaste geometriska konstanterna äro då: 



Uppträd, ytor: 



r:r = (101): (fOl) 



roml 



jB-Am-saltet: 



1. taflor efter c 



c, r, 0, 



127°32' 



[001]. 



7J-fenolsuIfons. K-saltet: 

 romb. taflor effer c [001], 



c, 7, 0. 



97°20' 



^-toluolsulfons. Am-salt 



romb. taflor efter c [001]. 



c, r, r', p, fjf. 



116°48' 



o:o=(lll):(lll) 





81°32' 





66°30' 



— 



o: = (111): (111) 





85°35' 





77°46' 



— 



o:o =(111): (111) 





140°53' 





112°55' 



— 



a : b : c = 



0. 



963 : 1 : 1. 



912 



0.874 : 1 : 0.9!):' 



0.8y.'7 : 1 : l.iäos 



') Då förhällandet a : h är det enda bland m-magnesiumsaltets konstanter som kunnat exakt bestämmas, upp- 

 tages det här, medan de öfriga måste utelemnas. 

 -} Rammelsbeegs Handbuch. II. 395. 



