KONGL. SV. VET. AKADEMIENS IIANDLINGAW. BAND. 22. N:() 6. ' 11 



Lu^reii vid lokalerna ^1, B uch C utgöra med all säkerhet skilda delar af en enda 

 sannnaniiani^ande lagertöljd. »Sammanlagda m;igtigheten af dessa oeli de deremellan be- 

 liutliga, för undersökning mindi-e gynsamma, lagren blir ungefär 800 fot, livadan detta 

 således i betraktande af lagrens nästan lodräta ställning kan angifvas såsom kolförande 

 bildningarnes miniraimägtighet pä detta ställe. Flera skäl tala doek för att den är ej 

 obetydligt större. 



D. Saiultägteu il norm sidan om vägren från Kurremölla mot Eriksdal. 



Da man frän lokal C följer bäeken utför mot SV iakttages, dels i deiuia, dels i 

 Ijacksluttningen ä dess nordvestra sida, ett godt stycke nedåt en rostbrun eller gul sand- 

 sten, i livilken jag på ett par ställen funnit otydliga växtfossil. Härigenom synes den 

 ofvan uttalade åsigten, att bergarten i lagren mellan lokalerna B och (' endast utgöres af 

 rostbriui eller gul sandsten, i någon mon ytterligare bekräftad. Berggrunden kan dock ej 

 iakttagas så synnerligen långt i denna rigtning; men då man vidare följer backsluttningen 

 mot NV påträffas en större sandtägt omkring 1,000 fot från Kurremölla. Bergarten ut- 

 göres här af en hvit sandsten, sparsamt inneslutande små linser af en fast, grähvit lera. 

 Som beroarten med största lätthet kan söndersmulas till en tin sand, beoaonades den i 

 äldre tider allmänt till golfsand. I följd häraf voro ganska stora grottor här urgräfda. 

 Enär sandtägten numera mindre användes, har jag ej sjelf haft tillfälle att med säkerhet 

 iakttaga lagrens ställning; att skikten äro starkt uppresta synes dock öfverallt. Hos 

 EuDMANN ') läses derom följande: »I inre väggen af ett brott som man öppnat i denna 

 sandsten äro lager blottade af en kolblandad sandig skifferlera, som ligger ofvanpå sand- 

 stenen och tydligen tillhör kolförande formationen. Stupningen är 80 — 85° åt NO. Den 

 lösa, hvita sandstenen liknar fullkomligt den som uppträder på Bornholm». Erdmann 

 uttalar också den förmodan, att sandstenen ä lokal D ligger under de vid lokal ^1 an- 

 träffade koMötserna, hvilka åter, att döma af lagerställningen, ligga under den hårda 

 sandstenen å lokal B. Detta öfverensstämnier fullkomligt med min egen åsigt. Huruvida 

 åter sandstenen från lokal D direkt underlagrar kolfiötserna å lokal A, och således är 

 sannna lager som N:o 1 å den af mig ofvan (sid. 9) lemnade profilen, torde vara mera 

 ovisst. Afven längre mot SV, utmed sjelfva landsvägen, går den hvita sanden i dagen här 

 och hvar, på en sträcka af ungefär 300 fot. 



E. Vägskärniug något SO om Kurremölla. 



Vid jjass 1,000 fot i SO från lokal A iakttagas i brinkarne vid landsvägens sidor 

 åter några till kolförande bildningarne hörande lager. I vägens norra sida, närmast lokal 

 A, således öfverst, synes hvit sand, i ytan något rödgul. Ett stycke längre i SO tinnes 

 en liten obetydlig kolflöts. Dennas hängande utgöres af grå sand; liggandet är gi'å, ler- 

 blandad sand med tunna ränder af hvit sand. Strykiungen syntes gä i N 85° \; stup- 

 ningen var 45° i NO. Midtemot detta ställe förekommer i landsvägens södra sida ett 



') 1. a. c, sid. 61, 



