20 J. c. MOBERG, OM LIA8 I 8YDÖSTKA .SKÅNI';. 



måste lagret h i Vestra Tagarpsprulileii ha bildats. Vid eu fullständigare eller längre 

 Ibrtt^ående intiltreriiig af det jernhaltiga vattnet bildas äter verklig rostbrun sandsten, 

 sådan den anstår vid Uödalsbei'g uppe i backen, lagret (/. Att man under dylika för- 

 hållanden ensamt af petrogratiska karakterer, sådana som hch vand eller brun f>a7uhten, 

 ej kan sluta sig till identitet eller dess motsats mellan tvänne lager, är sjelfklart. Såsom 

 lokala kännemärken äro dock dylika karakterer naturligtvis väl värde att beakta. 



Mägtiga lösa jordlager försvara eller förhindra iakttagandet af de lager, som närmast 

 i N ellei- S ansluta sig till ofvan beskrifne profil. Jag har dock på tväinie ställen något 

 längre i N rakat pa några lager, hvilka synas mig tillhöra de kolförande bildningarrie. 

 Ondvring 250 fot N om profilen gör bäcken en stark, mot O konvex, båge. Midt emellan 

 dessa båda ställen anträffade jag vid gräfning i backsluttningen V om bäcken en gul 

 och grå lera. Vid sjelfva bäck-kurvan anstår i vestra åbrädden, knappast synlige öfver 

 vattnet, följande starkt uppresta lager: sydligast en mörkgrå lera, öfver hvilken kommer 

 0,s fot ljusare och mörkare skiktad grå sand, med spår af växtfossil. Omedelbart N 

 härom anträffas röd lera (Keuperlera?), hvadan den närmast ofvan anförda grå sanden 

 måste anses här bilda Lias-systemets öfversta gräns. 1,200 fot i SV från denna punkt har 

 jag anträffat fast anstående krit-konglomerat, hvadan Lias här ej kan ha större bredd 

 än 1,200, ja sannolikt högst 1,000 fot. 



V. Ködniölla. 



I SO från Vestra Tågarpsprofilen komma de kolförande bildningarne ej i dagen förr 

 än vid Rödmölla, som är beläget på omkring 12,000 fots afstånd från förstnämda stället. 

 RödmöUa är redan länge bekant såsom fyndort för gran ulata-k rita. I ett derstädes upp- 

 trädande konglomerat hade jag funnit block af en rostbrun sandsten, tydligen härstam- 

 mande från kolförande bildningarne. Närvaron af dylika block syntes mig då antyda, att 

 deras moderklyft ej vore långt borta. Sistlidne sonnnar lyckades jag \inna bekräftelse på 

 denna min förmodan. 



Omedelbart N om den punkt der nyssnämda konglomerat anträffats vidtager en 

 gulhvit, murbruk liknande, gruskalk, äfven den tillhörande granulata-kritan. De lodräta 

 lagren äro delvis af lösare, delvis af fastare beskaffenhet. De fastare lagren, som natui-ligtvis 

 bättre motstått dermdation, komma, då de mellanliggande lagren delvis bortförts, att qvai-stå 

 såsom verkliga murar, hvilka på ett och annat ställe framsticka ur de lösa jordlagren. 

 Ett par dylika »murar» anträffas vid gruskalkens södra gräns. 150 fot längre i N eller 

 strax S om stathuset vid Rödmölla anträffas, i samma sluttning som de förra, åter 

 ett par 1 a 2 fot tjocka »murar», bildade af hufvudsakligen samma material, hvilket 

 dock här innesluter talrika, större stycken af rostbrun Lias-sandsten. »Murarne» gå i 

 det närmaste parallelt, med ett inböi-des afstånd af 7 fot ^). Detta mellanrum är alldeles 

 fyldt af stora skarpkantiga block, uteslutande bestående af rostbrun Lias-sandsten. Vid 



^) Detta såväl som det följande gäller uatuvligtvis endast för det relativt obetydlig-a parti, som jag kunnat 

 blotta. 



