KON(iL. SV. VET. AKADKMIENH IIANDLINGAI!. BAND. 22. N:() 6. 21 



niirinarc päsceiKlc visade sig blocken vara af så pass vexlaiide liabitus, att de ej geriia 

 kunde antagas betiiina sig i fast klyft, hvilket jii äfven visades af deras läge emellan tva 

 till kritsystemet hörande skikt. Bland de Ijär förekommande Ijergartsvarieteterna ni;i 

 följande nämnns, en ljust brungul, tinkornig med ymniga, smii fjäll af hvit glimmer, en 

 vaidig medelkornig af rostbrun färg, en grofkornig 1. gi'usig rostbrun sandsten, fidlkondigt 

 lik en vid »Tosterups vestra gräns» (lokal R) uppträdande bergart, ett mörkbrunt kongkj- 

 nierat med rundade bollar af en ljusare bergart, troligen den här ofvan först uppräknade. 

 Ett par härda, tinkorniga, grå eller grågröna sandstenar, mestadels med rosthöljen, före- 

 kommo ock. Flere af blocken bestodo af mer än en af dessa bergarter, hvilka således 

 bilda direkta öfvergångar, som väl stundom måste tydas som två på hvarandra följande 

 olika skikt. I flere af blocken funnos djurfossil, af hvilka dock endast ett fåtal låtit sig 

 bestämma. Vid deras beskinfning eller omnämnande, skall jag alltid angifva bergartens 

 beskafferdiet. 



Omedelbart N om den nordligaste »muren» vidtog fast anstående, rostbi'un sandsten 

 med ljusare, gråaktiga fläckar eller flammor. Närmast kritan var den temligen lös, men 

 redan på 2, i fots afstånd längre i N blef den betydligt fastare. Strykning eller stuprnng 

 kunde ej iakttagas. Fossil anträffades ej. I den mellan »murarne» belintliga moränen 

 var bergarten rikligt representerad. 



Innan jag afslutar denna beskrifning af fyndorterna föi- Lias i SÖ Skåne, torde, för 

 fullständighets skull, äfven följande böra anföras. S. A. Tullberg omnämner ') att man 

 vid djii|)borrning vid Torp, SSO om Övedskloster, på 67 fots djup anträffat ett lager af 

 lös, hvit sandsten, i hvilket man nedträngt 100 fot utan att hafva nått dess nedre gräns. 

 Bergarten hänföres till Rät-Liasf'oi"mationen, på grund deraf att den, enligt u])pgift af 

 Erdmann, liknar en vid Eriksdal, Köddinge socken, anstående bergart. I sin »Beskrifning 

 öfver Skånes stenkolsfält och -grufvor» ^) säger Erdmann (sid. 65, not 1), på tal om denna 

 förekomst, att den synes ådagalägga, att det smala rät-lias-om rådet i norr om Ystad 

 fortsätter fram till och förbi Våndjsjön. — Ofvan nämda observationspunkt ligger ungefär 

 44,000 fot NV om min nordligaste här beskrifna Lias-lokal. 



') Sid. aO i »Beskrifuiiif; till k;irtbliiclft Övedskloster». S. G. U. Sei'. Au. N:o 86. Stockliohii 1882. 

 -) S. G. U. Ser. C. N:o 85. H. 1. Stockholm 1887. 



