24 .T. c. MOBERG, OM TJAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



konvexa form, nästan i jeum vundning öfvergåeiide i sidorna. De säkert hithörande exem- 

 plar jag hittills fnnnit, 6 k 7 till antalet, vexla alla, såväl till diameterns storlek som 

 proportion, högst betydligt. C)mkretsen (faoernas kontur) bildar snarast en 1 O-uddig figur, 

 med rundade hörn och konkava sidoi*. Vid slitning, hvilken här, hvarest stjelken troligen 

 sönderfallit i lika mänga delar som den innehållit led, väl knappast kunnat undgås, kan 

 man endast spåra 5 eller 10 frän centrum utgående fåror. (Se lig. 1 och 2, tafl. I.) 

 Dj-lika exemplar äro de allmännaste. 



I synnerhet de större stjelkleden ha betydligt mindre höjd 1. tjocklek än diameter. 

 De mindre åter ha ofta höjden något större än hälften af diametern. Hos dylika exemplar 

 äro de subpetaloida fälten utåt mera hopträngda, dock iakttagas å stjelkledets sidor tyd- 

 liga, starka fåror, förenande de midt emot hvarandra stälda fiilten från de olika facerna. 

 (Se fig. 1, tafl. I.) 



Ingenstädes i den för mig tillgängliga litei-atui-en har jag kunnat hiuia något denna 

 art motsvarande, om jag undantager den af Dumortier (Etudes paléont. III, p. 165, pl. 

 24, fig. ?) — (3) beskrifna Pentacrinti,s placenta. Tydligen har dock hans material varit illa 

 bevaradt, sä att hans figurer och beskrifning ej kunna leinna nog säkra jemförelsepunkter. P. 

 jdacenta anföres från ()fre delen af mellersta Lias (Dumortier's »Niveau de la Lim/via 

 Voltzu). 



Pentacrinuft patidus iVr hittills anträffad endast vid Kurremölla. 



Pentacrinus sp. 



Tatl. IIT, fio-. ].'-,. 



Ett vid Kurremölla anträffadt, väl bevaradt, internodalt stjelkled visar å båda sina 

 facer ö yjetaloida partier, begränsade af krenelerade kanter, l^ia facen ;ir niigot större 

 än den andra. Omkretsen bildar en femhörning med föga konkava sidor. De petaloida 

 partierna äro å större facen i sin yttre del sluttande och nedlöpande på stjelkledets sido- 

 yta. Denna är alldeles slät; hörnen äro tydliga, men dock ej tillskärpta. — Huruvida 

 detta fossil reijresenterar någon särskild art eller någon egendomligt formad del af stjelken 

 hos någon af de öfriga hiir beskrifna arterna, kan jag, då endast detta enda exemplar 

 föreligger, ej afgö]'a. 



Pentacrinus cfr basaltiformis Miller. 



Tafl. III, fio-. 14. 



Fossilet i fråga, anträffadt vid Ivurremölla, är ett något slitet infranodalt stjelkled. 

 Dess facer hafva pentagonal omkrets med utåt svagt konkava sidor samt något rundade 

 hörn. På den öfre (syzygiala) ytan äro omkretsens sidor i midten något mera inbugtade, 

 hvilket dock tydligen beror af stjelkledets ställning som infranodal. Syzygialytan är 

 alldeles slät, ehuruväl spår af de från det fördjupade centrum utstrålande linierna ej 

 alldeles saknas; likaledes iakttages utmed ytterkanten svaga spår af krenelering. Undre 

 facen dereraot är försedd med tydliga petaloida fält, omgifne af en väl utvecklad krene- 

 lei'ing. Sidoytan är slät, dock längs midten mellan de båda facerna (öfre och undre 



