26 -T. c. MOBEKG, OM LIAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



Crinoidarmled. 



Tafl. I, fig. 3—5. 



Sju k åtta dylika jiro funne; ehnni i öfrigt af flere olika typer, äro de dock alla 

 å yttre (undre) sidan randade, släta; den a öfre sidan gående rännan upptar hela bredden 

 och är mestadels ganska djup. Längd och tjocklek äro sinsemellan tendigen lika och 

 vexla å olika exemplar från 1 till 2 mm. T allmänhet finnes i båda ändar, undre och 

 öfre artikulation sy tor na, en snedlist, i hvilkens midtpunkt hålet för näringskanalen befinner 

 sig; projicieras de båda listerna å samma plan, komma de att korsa hvarandra. Det å 

 fig. 3 afbildade stycket är något annorlunda beskaftadt. Rännan aftager här vid ena 

 ändan lielt plötsligt såväl i djup som bredd. På den ledj^ta, som afskär rännan, finnes ej 

 nåofon snedlist, utan är den i stället försedd med fina radierande strimmor. På somliga 

 exemplar (se fig. .')) iir rännan tappformigt förlängd vid ena ändan; här finnas ock på 

 samma ända två stycken snedlister. Liknande fossil anföras af (^uenstedt (Echinodermen, 

 B. 4, s. 208, t. 97, fig. 64 — 74) såsom krön- 1. armled till P. tuhermlatm Mill. I »Jura», 

 (s. 724, t. 88, fig. 24 — 27) anföras af samma författare dylika från hvita Jura * såsom 

 varande »Apiocriniten-Glieder». 



Att till arten bestämma dylika småting torde ej vara möjligt, särskildt då de såsom 

 här är fallet anträffas alldeles isolerade. Troligast är att de tillhört någon eller några af 

 de Pentacrinusarter, som ofvan beskrifvits från samma lager vid Kurremölla. 



Cidaristaggar anträffas vid Kurremölla ganska allmänt, fast mestadels mycket illa 

 bevarade. Ytterst sällan finner man annat än fragment af taggarnes öfre del, undre delen 

 med dess articulationsyta är ytterst sällsynt. Af denna har jag nämligen endast funnit 2 

 exemplar, af hvilka det ena (tafl. III, fig. 6) är ytterst slitet och föga upplysande; ett 

 annat, som tyvärr förlorades innan det hunnit närmare undersökas, visade en af en kre- 

 nelerad krans omgifven ledyta. Taggar, direkt bevarade, äro ganska sällsynta. Mestadels 

 utgöras de af ett inuti oregelbundet rör, bildadt af ett spatigt, brunfärgadt iimne, till 

 förvexling likt det hvaraf Belemniternas rostrum består. Taggarnes yttre äT i detta fall 

 oftast omgifvet af en tunn hinna, hvilken först måste bortskaffas innan orneringen blir 

 s)-nlig. Det synes mig mycket troligt att här en slags afgjutning föreligger. 



Enär sålunda bevaringssättet är mj-cket bristfälligt samt de afbildningar, som före- 

 finnas i hithörande literatur, äro föga upplysande, har jag nödgats att här nedan inskränka 

 mig till beskrifning och särskiljande af de olika slags Cidaristaggar som i sydöstra Skåne 

 anträffats, utan att belägga dem med särskilda namn. Jag gör detta så mycket dess 

 hellre, som de artbeskrifningar, hvilka för de i Lias förekommande Cidarisarterna lemnas 

 t. ex. af QuENSTEDT, äro allt annat än bestämda och jag dessutom saknat tillförlitligt 

 jemförelsematerial. 



Cidaristagg sp. I. 



Tafl. I. fio-. 7, 8; tafl. III, fig. 9—11. 



Mestadels långa och smärta, af högst vexlande tvärgenomskärning (se tafl. I, fig. 

 7 b och 8 samt tafl. III, fig. 9 och 10 b), såsom rund, oval, å en sida plattad men å 



