32 .T. c. MOBEUG, OM LIAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



Limea acuticostata Mltnster. 



Tafl. I, fio-. 23, 24. 



1R34— 1840 Limea acuticostata, Golufuss, Petr. Germ. II, s. 103 (97), t. 107, fia:. 8. 



1835 Lima alternan.^, Eömer, Ooliteiigebirge, s. 75, t. 12, fig-. 10. 



1838 PlnrpoMoma pectinoide (Sow.), Fobchhammer, Boniholras Kulf., s. 50, t. 4, fig. 23, 24, 

 1858 >' acuticosta, Quenstedt, .Tura, s. 148, t. 18, lig. 22. 



Limm » , » » s. 184, t. 23, fig. 4. 



1871 Limcea » , Brauns, Unteve Jura, s, 378. 



1889 Limea acuticostata, Lundgren, .Tura på Boniliolm, s. 16, fig. 30, 31. 



Hit måste jag räkna det tatl. I, fig. 23, i dubbel skala afbildade fossilet. Lås- 

 byggnaden visar otvetydigt att genusbestämningen iir rigtig. A de båda öronen, som 

 blifvit mj^cket nötta, kunna ännu låständerna skönjas. I öfrigt var fossilet, som vid 

 ritningen kommit att krossas, utomordentligt vjil bev<aradt. Det är ovalt rundadt, något 

 snedt. Umbo ;ir spetsig, starkt inätböjd. Bakre sidan utåtböjd, rundad; ventralranden är 

 en i jemn rundning fortgående fortstVttning af denna. Främre sidan är UVngre, rakare, 

 nFistan något tillstympad. Skalet har ungefär 16 större, radierande ribbor; af dessa äro 

 ett par af de yttersta mindre än de öfriga, men annsirs af samma habitus. Ungefär 10 

 äro fullt utvecklade, nående från nedre kanten iVnda upp på umbo. Dessa ribbor äro 

 höga och skarpa, med triangulär profil, samt skilda af ett, ungefär hälften så bredt, platt 

 mellanrum. Såväl ribbor som mellanrum äro täckte af ytterst fina, endast under lupp 

 synliga, koncentriska tvärstrimmor; ribborna synas stundom nästan kölade. A ett par 

 ställen har observerats titt i understa kanten inställa sig i ribbornas mellanrum, jemte de 

 koncentriska, äfven radierande, ytterst fina strimmor; å skalets insida visa sig ribbornas 

 mellanrum platta, nästan dubbelt bredare än de rundade, grunda föi'djupningar som motsvara 

 åsarne å yttre sidan; först vid sjelfva kanten af skalet breda dessa fördjupningar ut sig 

 betydligt, hvarigenom kanten blir jemntjock och skarp. De åsar, som ä insidan motsvara 

 ribbornas mellaiu-um, hafva mestadels längs midten en grund fåra. Helt visst bör ock hit 

 räknas ett annat, tafl. I, fig. 24, afbildadt exemplar. Det är närmare 3 gånger sä stort som 

 det förra, är Isederadt vid lås- och umbonalpartiet samt troligen något i främre-nndre 

 kanten. Här saknas också skalet till en del. Dock tj-ckes mig som skulle på kärnan spår 

 af tänder synas i öronen. A kärnan räknas 10 starka ribbor, hvilka förhålla sig till sina 

 mellanrum alldeles sä som ofvan beskrifvits. A den bevarade delen af skalet visar sig, 

 att ribborna närraai^e umbo haft triangulär genomskärning; nedåt hafva de dock oftast 

 ena sidan mera svagt sluttande och först närmare basen genom en tvär böjning nedåt 

 öfvergående i mellanrummet, se profilen, tafl. I, fig. 24 c. Mellanrummen blifva närmare 

 undre kanten lika breda som ribborna. Ofver såväl i-ibbor som mellanrum gå fina 

 koncentriska strimmor (å ett par ställen synas också något gröfre sädana). Ribbornas 

 mellanrum äro derjemte försedde med fina radierande strimmor, hvilka dock ej nå ända 

 upp till umbo. I detta fall synes orneringen anknyta sig till den för sist omtalade 

 exemplaret angifna. Ribbornas delvis något afvikande form synes mig ej utgöra hinder 

 för en identifiering, dä allt annat, såsom allmänna formen, ribbornas antal och ornering, 

 stämmer rätt väl öfverens. Quenstedt omnämner också i sin beskrifning, 1. c, s. 

 148, att mellan ribborna fiimas flera fina strimmor (feine, körnige Streifen). Då å våra 

 exemplar alldeles inga raellanribbor firmas, kan ej förutsättas någon förvexling med någon 



