KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 6. .3,3 



duplicat Lima och specielt ej med den annars mycket liknande Lima pectinoides Sow., 

 som ju i öfrigt också har ett vida större antal ribbor, eller omkring 30 stycken. 



Limea acuticostata börjar enligt Brauns i lag med Am. Jamesoni samt foi'tsritter 

 genom lag med Avi. centaurus och lag med Am. Davoei upp i lag med Am,. margaritatuK. 



Enligt Lundgren förekommer arten pä Bornholm. Hos oss funnen sällsynt vid 

 Kurremölla och Fylans Tegelbruk. 



Limea ornatissima n. ,sp. 



Tafl. I, fia;. 25. 



Temligen stor och starkt hvälfd, ganska tjockskalig särskildt vid örat, på hvars inre 

 sida iakttagas 4 starka snedstälda fåror, af hvilka den innersta fortsätter ut pä örats öfre 

 kant; den yttersta är störst. På örats yttersida finnes en temligen stark fåra, löpande i 

 samma rigtning som innersidans yttersta fåra och ungefär på samma plats som denna. I 

 öfrigt visar örats yttersida flere med j^tterkanten parallela veck. Fossilet, som blott består 

 af främre halfvan af ett högerskal, visar 7 radierande ribbor, tilltagande i bredd nedåt; vid 

 skalets midt äro bredare ribbor än vid sidorna. Ribborna äro låga, rundadt plattade, föga 

 bredare än de flacka mellanrummen. Ett par ribbor tyckas ha mellersta delen genom 

 grunda, längsgående fåror afskild från de lägre sidopartierna. Mot nedre kanten äro 

 ganska starka koncentriska linier samt en stark terassformig afsats. I ribbornas mellanrum 

 märkas fina, tättstående, jemnstarka, radierande strimmor, omkring 5 till antalet i hvarje 

 mellanrum, hvilka åter korsas af skarpa, ytterst fina, knappast med luppen skönjbara 

 tvärstrimmor. Det är ej omöjligt att äfven ribborna haft dylik ornering; på grund af 

 dessas nötning har dock ej den ytterst delikata orneringen der kunnat ]:)ibehålla sig. 

 Genom sin ornering och ribbornas flacka form väl skiljande sig från öfriga i Lias funna 

 arter af slägtet. 



Funnen vid Kurremölla i endast ett exemplar. 



Pecten sequivalvis Sowfrby. 



Tafl. III, fio-. 17. 



1838 Pecten cequivalvis? (åtminstone delvis), Forchhammer, Bornholms KulC, s. 50. 



1854 " ceqnivalvis, CiiAPUis et DEWALauE, Terrains secondaires, p. 212, pl. 32, fig. 1. 

 (1863) » « , GoLDFDSs;, Petr. Germ. II, s. (41), t. 89, fig. 4. 



1871 n » , Brauns, Untere Jura, s. 392. 



1876 » equivalvis, Tåte and Blake, Yorkshire Lias, p. 363. 



Det enda, med någon säkerhet bestämbara, exemplar af denna art, hvilket jag 

 hittills lyckats finna, härrör från »Tosterups vestra gräns». Enligt Bkauns äro exemplar 

 af 60 — 100 mm:s diameter ganska vanliga. Vårt exemplar är i jemförelse clermed af 

 mycket obetydlig storlek. Bredden är 16 mm.; höjden tyckes ha varit ungefär lika stor, 

 men kan ej bestämdt uppgifvas, enär tyvärr umbo och öron saknas. Pä grund af fossilets 

 karakteristiska, väl bevarade ornering, tror jag mig dock med full säkerhet kunna till 

 arten bestämma detsamma. Det är temligen platt, föga snedt och har omkring 20 stycken 



K. Sv. Vet. Akad. H-inJl. Bd 2ä. Nto C. "^ 



