34 ■ .T. c. MOBERG, OM MAS T SYDÖSTRA SKÅNE. 



radierande ribbor, hvilka, efter hvad det vill sjaias, allra öfvei'st varit ganska höga, men 

 nedåt snart bli breda, plattadt rundade; vid undre kanten äro de ungefär lika breda soin 

 deras mellanrum, i hvilka de omärkligt öfvergå. Öfver hela skalet, såväl ribbor som 

 mellanrum, löpa tina, jemna, mycket tätt stående, koncentriska strimmor. Närmare nedre 

 kanten inskjuta sig tvä gröfre, koncentriska linier eller, om man så hellre vill, svagt terass- 

 formiga afsatser. — Chapuis och Dewalque samt Goldfuss uppgifva angående denna ai^t, 

 att ribbornas mellanrum är 2 eller 3 ggr så bredt som ribborna. Tåte säger, att på ven strå, 

 mera platta, skalet mellanrummen ilro smalare än inbborna. Variationer i detta hänseende 

 tyckas sålunda vara vanliga. Den enda art, med hvilken denna gerna skulle kunna 

 förvexlas, vore P. priscus Schlothkim. Denna senare har dock i allmiinhet skarpare, 

 smala ribbor; likaledes tyckas de koncentriska strimmorna vanligen vara gröfre och glesare, 

 åtminstone på exemplar från svenska fj-ndorter. I de fall, då fragmentariska, slitna 

 exemplar föreligga, är dock oftast svåi't, om ej omöjligt, att särskilja de båda arterna. 



Pecten cequivalvis anträffas i lagen med Am. centaurus, Am. Davoei och Am. mar- 

 garitahis. Dessutom anföres den af Tåte äfven nerifrån lag med Am. Jamesoni samt af 

 Braxtns (undantagsvis) ända uppe i lag med Am. Germaini, således i Ofversta Lias. 



Ehuruväl jag ej från Bornholm sett exemplar så väl bibehållna som det nu beskrifna, 

 tror ia£ mig- dock med temlig-en stor säkei^het kunna anmfva arten äfven derifrån. 



Pecten priscus Schlotiieim. 



Tafl. I, tig. 2G. 



1820 Pcctimtef: /)W.9("«i!, v. Schlotiieim, Petrefactenkiiude, s. 222. 



1834-1840 Pfcioi » , GoLDFDSs. Petr. Germ. II, s. 4.3 (41), t. 89, %. 5. 



1852 » aaiticosta (Lmk), Chapuis et Dewai-que, Terrains secoiulaires, p. 211, pl. 31, tig. 3. 



1865 » aqiialis, Terquem et Piette, Lias inférieur, p. 102, ])1. 7. tig. 15 — 19. 



1871 » priscus. Brauns, Untere Jura, s. 390. 



Endast fragment ha funnits. De utmärkas af jemna, tätt stående samt ganska 

 skarpa, radierande ribbor, skilda af ungefär lika breda, temligen flacka mellanrum. Här- 

 till komma fina, men särdeles tydliga, koncentriska strimmor, särdeles skarpt framträdande 

 uti de radierande ribbornas mellanrum. De gå dock äfven högt upp på i-ibboi^nas sidor. 

 Möjligen ha de fortgått utan afbrott öfver hela skalet, men kunna dock nu knappast 

 spåras å ribbornas ryggar; på dessa ställen visar sig nämligen skalet alltid temligen 

 nött. Mitt bästa exemplar tyckes utgöra ungefär hälften af ett skal och har 11 stycken 

 radierande ribbor. På inre sidan är skalet ej så skarpt veckadt; de fåror, som motsvara 

 yttersidans ribbor äro nämligen grunda och smala. Den enda art, med hvilken en för- 

 vexling gerna kunde ega rum, vore P. cequivalvis Sow. Se härom vidare föregående art. 



P. priscus förekommer ända frän arietisskikten upp i lag med Am. margaritahts. 

 Terquem och Piette anföra i Lias inférieur, p. 102, under namn af Pecten cequalis, en 

 antagligen hithörande form, furekommande ända nere i lag med Am. rmgidatus och derpå 

 närmast yngi^e. 



Ett exemplar är funnet vid KurremöUa, 4 vid Fylans tegelbruk samt 2 vid »Toste- 

 rups vestra gräns». 



Arten förekommer äfven på Bornholm. 



