KUNGL. av. VKT. AKADEMIKNS IIANDLINGAK. BAND. 22/ N:0 6. 85 



Pecten Lundgren! n. s[). 



TaH. I, (ig. 27—32. 



Tcmligcu litci), starkt hvälfd vid uinbo och yttre kanten. Sk;i.let.s niidt är der- 

 cniot ganska platt. Omkretsen jemnt rundad; dock Ijlir skalet något snedt, derigenom att 

 den främre af lunbos gränslinier är något konkav, den bakre åter litet konve.x. Apicial- 

 vinkeln, som nära spetsen är mindre än en rät, blir derföre längre ned 90° eller något 

 mera. Umbo är något framåtböjd, särdeles kraftig och nära spetsen omgifven af flera 

 starka, koncentriska veck. Låsranden i det närmaste rak. Båda skalen äro ungefär lika. 

 Högerskalet synes dock ofta vid undre kanten vara något starkare hvälfdt än vensterskalet. 

 De främre öronen äro ock något olika. Högerskalets har ungefär form af en cirkelsektor, 

 dess yttre kant är således rundad; någon byssusurskärning linnes ej; å ett exemplar har 

 jag tyckt mig på örat kunna skönja en }'tterst lindrig depression längs sjelfva skalet, 

 teinligen nära detsamma. Vensterskalets främre öra har nästan rätlinig ytterkant, är 

 något trubbvinkligt, samt liar öfre kanten lika lång som högerskalets. Bakre öronen äro 

 helt smala, men ganska långa, något trubbvinkliga mot öfre kanten. Skalet är tumit 

 och, väl bevaradt, starkt glänsande. Oftast förefaller det alldeles slätt, med undantag af 

 en eller annan starkare, koncentrisk strimma, men vid närmare skärskådande visar det 

 sig dock öfverallt utomordentligt fint skulpteradt. Hela ytan är täckt af jemna, fina och 

 skarpa, tättstående, koncentriska linier. Pä de ställen, der skalet under sin utveckling 

 sänkt sig mera tvärt, blifva de något gröfre och mera i ögonen fallande. Ganska talrika, 

 men svaga, koncentriska undulationer, antagligen en continuation eller ett upprepande af 

 de små, markerade vecken kring umbo, iakttagas öfver hela skalet. Tvärs öfver de zoner, 

 som bildas af de koncentriska linierna, löpa åter andra, ännu finare linier eller strier, hvilkas 

 rigtning öfverallt är yinkelrät mot yttre kanten. Nästan alltid kan denna ornering skönjas 

 näyorstädes, i synnerhet nära yttre kanten; åtminstone har den visat sig vid lämplig belysning 

 och med en god lupp, kunna iakttagas i många fall, der man, på grund af skalets illa 

 medfarna skick, ej skulle väntat att ännu finna den bevarad. Öronen äro ornerade pä 

 samma sätt som öfriga skalet; högerskalets främre öra skiljer sig dock från de andra 

 deri att de radierande strimmorna äro starkare utvecklade än de koncentriska. A ett 

 särdeles väl bevaradt exemplar synas i viss belysning en mängd från umbo utstrålande, 

 utomordentligt fina linier. Deras rigtning sammanfaller ej med de ofvan nämda, mot 

 ytterkanten vinkelräta striernas. Vid vanlig belysning kunna de ej upptäckas ens med 

 en mycket god lupp. Något annat slags ornering finnes ej. Insidan är fullkomligt slät. 

 Fossilet är i regel mera högt än bredt. Fyra exemplar, hvilkas höjd var 16,5, 15, 14 

 och 12 mm., hade en bredd af respektive 14,5, 13, 13 och 11,5 mm. 



Genom sin ornering, öronens form och apicialvinkelns storlek skiljer sig arten väl 

 från en del andra, Lias tillhörande, Pectenarter, hvilka likaledes ha i det närmaste slätt skal. 

 Af dessa skiljer sig F. Lohbenjensis Emerson (Liasmulde, s. 50, t. 2, fig. 4) bland annat 

 genom sin ornering; mellan de koncentriska linierna finnas nämligen talrika små intryckta 

 punkter. F. jamoignensis Tekquem et Piette (Lias inférieur, p. 104, pl. 12, fig. 20, 21) 

 har — åtminstone att döma efter sist anförda figuren — likadan ornering, som P. Lolt- 

 bergensis Emerson. Vidare skiljer den sig från vår art genom större apicialvinkel samt 



