38 J. c. MOBERG, OM LIAS I SYDOSTKA SKA~NE. 



äro dertbre också de tvä afbildiiingai-, soin här leimiats, ej fullt tillfredsställande i fråga 

 om skalets konturer. 



Arten synes mig närmast likna Avicida substriata Munsteu sp. (Goldfuss, Petr. 

 Gerni. II, s. (131), t. 120, fig. 7 a, b), hvilken dock skiljer sig genom bakre örats form 

 och storlek. Såväl derigenom att umbo omslutes af en trubbig vinkel, som derigenom 

 att örat sjelft är starkt trubbvinkligt, måste detta senares storlek bli obetydlig. Avicida 

 papyria Quenst. s|). skiljer sig väl genom sina regelbundet alternerande, gröfre och finare 

 ribbor. 



Avicula negleda är funnen vid Kurremölla; ett frMgmeiit frän Rödmölla i medel- 

 kornig, rostbrun sandsten är troligen ock att föra till denna art. — Antagligen är den 

 ej så sällsynt, fast jag, pä grund af deras dåliga beväring, till en början försuuunat en 

 del troligen hithörande, men, som det då tycktes mig, obestämbara fragment. 



Avicula anserina n. sp. 



Tafl. 111, tig. 18. 



Endast ett vensterskal har anträffats. Detta är temligen konvext. Från umbo, 

 som är stor och starkt böjd samt skjuter något öfver läsranden, utgå 5 stycken radierande 

 ribbor. De tvä yttersta bilda sinsemellan till en början en ganska spetsig vinkel, så 

 småningom böja de sig (i synnerhet den främre) så att de komma mera i sär och slutligen 

 bilda en rät vinkel, som först af deras yttersta ändar något öfverskrides. Dessa fem 

 ribbor, emellan hvilka inga andra finnas, äro till en början ganska svaga, men tilltaga 

 snart i höjd, under det att bredden ytterst sakta tillväxer. De tyckas skjuta ej obetydligt 

 öfver undre kanten. Mellan ribborna iakttagas talrika, fina, koncenti-iska (tillväxt)strimmor. 

 Båda öronen äro väl utvecklade. Det främre är rätvinkligt eller, måhända snarare, något 

 trubbvinkligt, under jemn böjning öfvergående i främre kanten. Bakre örat är spetsvinkligt, 

 temligen framskjutande. Umbo är submedian, belägen något närmare främre än bakre 

 ändan af den långa, raka låsranden. 



Det enda funna exemplaret är omkring 25 mm. bredt och har nog varit minst lika 

 långt. Skalet är skäligen illa bevaradt, hvadan min beskrifning af dess ornering ej kan 

 göra anspråk ])ä fullständighet i fråga om finare detaljer. 



Såsom mest liknande vår art må nämnas Avicula scanica Lundgren ^) samt Avicula 

 ct/gnipes Phillips (Dumortier, Etudes paléont. III, p. 294, pl. XXXV, fig. 6). Hos den 

 förra är främre örat litet, starkt trubbvinkligt; hos den senare är det föga stöiTe, men 

 rätvinkligt, dock, i motsats till vår art, tydligt skildt från skalets angränsande, främre 

 kant. A båda är umbo starkt antemedian. 



Beskrifna exemplaret är funnet vid Rödmölla i block från der\arande Liasmorän. 

 Bergarten är en hård, temligen finkornig sandsten, med öfvervägande brungul färg och 

 omgifven af ett mörkare rosthölje. 



') Molluskfiiuiiiui, s. 31, tafl. 5, fig. 2 — 5. Arten anföres der uiulur iiaiini af Ä. magnifica. Enär detta 

 namn befunnits vara redan förut användt af de Koninck för en annan art, liar Lundgren sedermera (List 

 of tlie fossil faunas of Sweden. III. Mesoz.oic. Stockholm 1888) utbytt detsamma mot det ofvan an- 

 förda. 



