KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAli. liAND. 22. N:0 6. 39 



Pseudomonotis ? oblonga n. sp. 



Tatl. 111, lig. 19 ;i, h? 'j 



Venstevskalet (se fig. 19 a) är aflaiigt viuidadt; hujdcii Ibi-hallnr sig till bredden 

 ungefär som 3 : 2. Det är något snedt, temligen hvälfdt samt har kort, rak låsrand. 

 Umbo är starkt hvälfd, inåtböjd, spetsig, skjutande något litet öfver låsranden. Öronen 

 äro små, låga, men tydligt skilda från öfriga skalet; det bakre är ungefär dubbelt så 

 långt som det främre. Främre örat är rätvinkligt; det bakre åter är spetsvinkligt, obe- 

 tydligt utskjutande, Hela skalet, med undantag af öronen, är prydt med talrika (25 eller 

 flere), radierande, rundade ribbor, hvilka nästan äro smalare än deras mellanrum. I 

 främre kanten finnas ribbor ända upp till örat och blott föga aftagande i styrka, (jfver såväl 

 ribbor som mellanrum fortgå talrika, tydliga, koncentriska strimmor. Det vill synas som 

 skulle mellan ofvannämda ribbor funnits ytterst fina, radierande strimmor; fossilets be- 

 väring är dock ej sådan, att detta kan med full bestämdhet angifvas. 



Arten är funnen i Liasmoränen vid RödmöUa, der den förekommer ganska allmänt, 

 fast mestadels illa bevarad, i block af en ytterst finkornig, ljust brungul sandsten med 

 ymniga, små fjäll af hvit glirainer. 



Tillsammans med föregående anträffas äfven en del högerskal (se tafl. III, fig. 19 b'), 

 hvilka möjligen höra till samma art. Orneringen är ej olik den nyss beskrifna; ribborna 

 äro dock mycket färre, glesare; koncentriska strimmor ej synliga, hvilket dock kan bero 

 på dålig beväring; bakre örat har samma form som å nyss beskrifna vensterskalet; främre 

 örat är }'tterst litet, lågt, vid basen starkt inskuret. 



Modiola sp. 



Tafl. I, fig. 40. 



Vid Kui^remölla har jag funnit ett antagligen till detta slägte hörande fossil, hvilket 

 dock tyvärr är Irederadt just i fräujre ändan. Musslan är å midten obetydligt bredare 

 ä,n vid bakre ändan. Dorsalranden är temligen jemnt hvälfd. Pallealranden är grundt 

 konkav. Skalet är temligen hvälfdt och försedt med mycket fina, koncentriska strimmor. 

 Någon närmare bestämning kan dock ej å detta fragment ifrägakomma. 



Macrodon cypriniformis Lundgren sp. 



Tafl. I, fig. 41, 42. 



? 1860 Area cncuUata (MiiNSTEii), Andree, .Jurageschiebe, s. 587, t. 14, fig. 8. 

 1865 » cfr cucullata Mönster, v. Seebaoh, Geol. d. Insel Bornliolm, s. 344. 

 1879 Unctdlcea cypriniformis, Lundgren, Jura pä Bornholm, s. 19, fig. .35, 29? 



Låset har i sin främre hälft .5 å 6 snedstälda tänder, af hvilka de innersta äro mycket 

 små; dess bakre del upptages af 3 långa, utåt något divergerande tänder, i det närmaste 



1) För korthets skull kallas här det längst till höger ä iig. 19 afbildade fossilet a, det andra b. 



