40 .T. c. MOBERG, OM LIAS I 8YDÖSTUA SKÅNE. 



parallela med låsranden. Dessa karakterer, som alltid äro konstanta, äro utmärkande för 

 underslägtet Macrodon. I öfrigt synes arten betydligt variei^a i olika åldersstadier, åt- 

 minstone för så vidt jag lyckats rätt tyda de af mig gjorda iakttagelserna. I allmänhet 

 äro de anträffade exemplaren helt små. Ett par stycken af vanliga dimensioner hålla 

 respektive 8 och 10 mm. i längd, 6 och 7 mm. i höjd samt 2 X 2 och 2 X 2,5 mm. i 

 tjocklek '). Skalet är på tvären ovalt, något utdraget i bakre-undre kanten. Främre 

 ändan är temligen kort, med jemnt rundad kant, som utan något skarpare afbrott öfver- 

 gär i undre kanten; denna senare är helt svagt konvex och sammanstöter i temligen 

 skarp vinkel med bakre kanten, som är rak, nästan tvärt afhuggen. Umbo är bred men 

 jemförelsevis lag, ofta försedd med en fåra eller nedtryckning längs midten. Den är 

 böjd inåt, framåt och nedåt samt når ej fram till låsranden. Den der emellan liggande 

 bandarean är låg, men mycket tydlig, samt försedd med strimmor, som från båda ändar 

 med hvarandra bilda en mycket trubbig vinkel och nästan tyckas parallela med låsranden. 

 Areans form är snedt triangulär, med minsta sidan mot skalets främre ända. Här är 

 areans begränsning knappast markerad af annat än den vinkel, som bildas af tillväxt- 

 strimmorna. Mot bakre ändan begränsas dereinot arean af en skarp köl, gående från 

 låsrandens bakersta del till umbos spets. I sin smala, bakre del är arean lägre än när- 

 liggande delar af skalet; i främre, något bredare delen är den deremot ej obetydligt högre 

 än dessa. Från umbo, som är något närmad främi-e ändan, utgå 2 kölar, en mot frä-mre- 

 undi-e, en mot bakre-undre kanten. Af dessa är den föiTa helt obetydlig och snart 

 utplånad, egentligen märkbar endast vid öfre kanten, hvarest umbo är skai'p't skild från 

 angränsande, något konkava delen af skalet. Den andra kölen deremot fortsattes ända 

 till skalets kant och afskiljer ett rätt stort, i synnerhet mot öfre kanten starkt korikavt, 

 triangulärt fält. Kölen, som till en början är skarp, nästan skärande, blir nederst något 

 slöare. Skalet är försedt med talrika, ojemna, ganska starka tillväxtstrimmor. A bättre 

 bevarade exemplar synas äfven talrika, ännu finare, jemnstarka, radierande strimmor, 

 stundom knappast synliga utom genom lupp. Oftast synas de å främre, delvis något 

 konkava, partiet, men iakttagas ej sällan äfven å bakre fältet. Emellertid har jag be- 

 märkt dem äfven a öfriga delar af skalet, hvadan deras frånvaro på somliga ställen antag- 

 ligen beror på nötning. Deras ringa styrka gör det nämligen möjligt att de kunnat 

 afnötas, utan att öfriga orneringen synes ha lidit någon skada. — Ett individ af 13 mra:s 

 längd, 10 mm:s höjd och 2 X 3,5 mm:s tjocklek visar sig i hufvudsak öfverensstämma 

 med de ofvan beskrifna, mindre exemplaren, utom deri att de fina, radierande strimmorna 

 nästan saknas och att bakre kölen i sin nedre del är mycket slö; dessutom tyckes möjligen 

 bakre delen vara mindre utdragen nedåt. Ett stort, något Ifederadt, exemplar har en 

 längd af 16 mm. Det visar uteslutande koncentriska strimmor, af samma utseende som 

 förut ])eskrifvits, men mycket starkare. Radierande strimmor stå ej att upptäcka. Äfven 

 liär iir bakre ändan mindre utdragen i förhållande till öfriga delen af skalet. Bakre 

 kölen är nedtill knappast synlig, triangulära fältet öfvergår nedtill med jemn hvälfning i 

 öfriga skalet. Umbo har blifvit mera framstående. Bandarean har ökats betydligt., sluttar 

 mera nedåt och visar nu tydligt A-formigt böjda linier. 



') Då tjockleken kunnat mätas på 2 hopliggande skal (helt exemplar) anför jag den direkt; i annat fall angifves 

 den så som här ofvan, således genom att med 2 multiplicera den å ett skal verkligt iakttagna tjockleken. 



