KONOr,. sv. VET. AKADEMIENS ITANDLlNGAl?. HAND. 22. \:n 6. 41 



Mellan de tvii senast beskrifna exemplaren och de öfriga kan jag ej finna nägon 

 specifik atskilnad, tvärtom har jag, pä grund af den gradvisa utveckling i en viss rigt- 

 ning, som dessa fossil — representanter för 3 olika åldersstadier — utvisa, ansett mig 

 böra sammanhålla dera som en art. Utmärkande för utvecklingens gång blir bakre äiidtuis, 

 småningom fortgående, minskning i dess relativa höjd, samt bakre kölens tilltagande 

 slöhet mot nedre kanten. Derföre har jag ock såsom synonyma upptagit de af Andree 

 och v. Seebach 1. c. angifna arterna. De betänklighetei-, som skulle kunna anföras mot 

 ett dylikt tillvägagående, förlora i betydelse, niVr man kan följa gången af artens utveck- 

 ling. A de störi"e exemplaren visar sig undre kanten ofta något starkare böjd, hvilket 

 alltid står i samband med bakre ändans ofvannämda relativa föi-kortning. Fastän i all- 

 mänhet de radierande strimmorna å äldre exemplar tyckas utplånade, har jag dock kuiniat 

 iakttaga spår af dylika äfven på mitt största exemplar, som är 21 mm. långt samt 15 

 nun. högt öfver umbo. Någon skilnad mellan höger- och och vensterskal, i afseende pä 

 orneringen, har jag ej kunnat märka. 



I Juras3'^steraet förekomma mänga arter, som rätt mycket likna vår. Bland dem 

 må nämnas Cucullwa Milnsten Zieten (Goldfuss, Petr. Germ., t. 122, fig. 11), Cucullwa 

 navicella Terquem et Piette (Lias inférieur, pl. 11, fig. 16, 17), Macrodon liaainus 

 RöMER (enligt Brauns = Area incequivalvis Goldf., Petr. Germ., t. 122, fig. 12), C. 

 mbdecussata Munster (Goldf., Petr. Germ., t. 123, fig. 4), Area concinna Mönster 

 (GoLDF. Petr. Germ., t. 123, fig. 6) och Area cucidlata Mönster (Goldf. Petr. 

 Germ., t. 123, fig. 7). — De vigtigaste eller mest i ögonen fallande olikheterna äro 

 följande. C. MUnsterl har undre kanten starkt bågböjd, Maer. liasinus har å venster- 

 skalet några stai-kare ribbor och en fördjupning längs midten, (' navieella har konkav 

 underkant; alla 3 hafva dessutom bakre och främre ändan jemnhöga. Cueidlwa sidideeus- 

 sata och Area conein7ia ha mera bågböjd underkant; den förra har derjemte umbones 

 mera mediana; den senare utmärkes deraf, att bakre fältet, i öfrigt glatt, har 8 å 4 

 starka, radierande ribbor. Area eueidlata är mycket lik vår art, men synes skilja sig 

 genom mera framträdande radierande strimmor, genom konkav bakre kant och mera 

 tvärt nedåtgående främre kant. 



Arten beskrefs först frän Bornholm, hvarifrän dock endast kiirnor förelägo. Hos oss 

 är den anträffad allmän vid Kurremölla och Fylans tegelbruk. 



Macrodon puUuS Terquem sp. 



Tiifl. III, flo-. 30. 



185.5 Ärra pilla, TERdumr, Etage inf. liasiquc, p. (89) .307, pl. (10) 21, fig-. 1. 



'? 1859 » mnemnrieims, M.\rtin, Infra Lias, p. 87, pl. 0. fig-. 1 — .3. 



1871 Macrodon pullua, Brauns, Untere .lura, s. 365. 



1876 " » , Tåte and Blake, Torkshive Lias, p. .379. 



Musslan äT liten, tunn, trapezoidisk, på tvären utdragen. Dess imdre kant är 

 längre än lä.sranden, i det närmaste rak, dock oftast med en svag inbugtning pä midten. 

 ^led läsranden bildar främre kanten en i det närmaste rät, bakre kanten äter en trubbig 



K. Sv Vet. Akad. Han.il. B.l -Ji, N:o G. " 



