KONGL. SV. VKT. AKADEMIENS I] ANDLINGAK. BAN]). 22. N:() 6. 45 



.siirskiklt fraiutriidande a skalets undre orli l)aki'c dcL Deii bestar af tva olika, hviiratidra 

 korsande, system af svaga, sins emellan parallela, glesa, upphöjda strimmoi'. Det ena 

 utgöres af koncentriska strimmor, föga synliga å främre ändan, nära bakre kölen s\än- 

 gande uppåt i en kraftig båge, derpå gående nära vinkelrätt mot låsranden, i hvilkens 

 omedelbara närhet de böja af mot umbo in på den siirdeles smala arean. Det andra 

 systemet åter går i en med låsrandens bakre del parallel rigtning och fortsätter rakt ut 

 till bakre kanten. Deinia ornering kan ej gerna vara tillfällig, enär jag observerat den å 

 3 exemplar, eller alla S(jm luift skalet bättre bevaradt. 



Arten är, såsom nanuiet antj^der, ursprungligen beskrifvcn frän Bornlu^lm. 7 exem- 

 ])lar äro funne vid Kurremölla, 1 vid »Fylans tegelbruk» och 1 vid Kullemölla. 



Leda Renevieri Oppel. 



TiiH. I, Hg. .50-52. 



1856 Leda Renevieri, Oppel, Juraformatiou, s. 95. 



1858 Eine rostrale Nucula, Quenstedt, Juni, s. 55, t. 5, tig-. Ii (1, 2). 



1865 Leda tenuistriata, TEiiauEJi et Pibtte, Lias inierieur, p. 89, pl. 11, fig. 8. 



1870 » Renevieri, Emerson, Liasmulde, s. 53. 



1871 )) » , Bkauns, Untere Jura, s. 370. 



1876 » » , T.4TE and Blake, YorksMre Lias, p. 384, pl. 11, lig. 4. 



Umbones något antemediana, små, böjda bakåt, inåt och nedåt ^). De lyfta sig 

 dock ej obetydligt öfver skalets bakre, temligen jemnt afsmalnande och till en lång 

 "svans» utdragna, del. Fränn-e delen är äfven något på tvären utdragen, men är jemnt 

 rundad. Främre delen af låsranden fortlöper sakta sluttande, temligen rätlinigt från 

 lunbo. Låsrandens bakre del bildar vid sjelfva umbo nästan rät vinkel mot den främre, 

 men fortgår snart rätlinigt i en (omkring 30°) från främre delens afvikande rigtning. 

 Undre kanten är temligen parallel med låsrandens främre del, hvarigenom skalet i dess 

 lielhet får en päronformig omkrets. Som »svansens» yttersta spets sällan är bevarad, kan 

 skalets längd ej exakt angifvas. Ett par exemplar visa följande dimensioner: 



Ett högerskal. Ett censterskal. 



Längd: 20 mm. (deraf 9,5 på främre delen). 23 nnn. -\- (häraf 11 på främre delen). 



Höjd: 8 » 10 » 



Tjocklek: 2,5 » 3 « 



Af ofvanstäende synes, att musslan är ovanligt tunn eller platt i förhållande till 

 dess längd. Bakre delen har en lång, ganska bred, urgröpt area, skild från öfriga skalet 

 genom en skarp kant. Längs denna iakttages ett något starkare hvälfdt, vid umbo bör- 

 jande och så småningom bakåt bi-edare, soltjäderformigt parti, hvilket slutligen upptar 

 svansens hela bredd (1. höjd). Det är hufvudsakligen skalets ornering som skiljer vår art 

 från den närstående Leda texturata Terquem et Piette, hvilken Tåte, 1. a. c., p. 385, 



^) I fråga om orienteringen på skalet följer jag deii af Terquem ocli Piette samt Brauns använda nomencla- 

 turen, enär den, åtminstone hos den senare, är grundad på direkt observation af mantelbugtens läge lios 

 arten i fråga. Oppel och Emerson begagna en omvänd terminologi, enligt den skulle umbones således 

 vara framätböjda. 



