48 .T. c. MOBEKG, OM LIAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



Trigonia modesta n. sp. 



Tali. II, lig. 1, 2; taH. Ill, tig. 23, 24. 



SåvJVl mus.slaiis allnuinna habitiis .som ock låsbyggiiaden, för så vidt den kunnat 

 iakttagas, hänvisa till ofvan anförda slägte. Ett vonsterskal (se tafl. Ill, fig. 24) visar en 

 stark, 2-delad cardinaltand, liakom denna en smal, svag, bakre sidotand. Framför cardinal- 

 tandeii och börjande midt framför umbos spets, utgår en stark, randliggande, bägböjd, 

 främi'e sidotand, som vidare fortsattes med en smal list, utgörande stöd vid muskelfästets 

 iin"e sida. Vidare har jag å ett fragment, utgörande främre ändan af ett högerskal (se tafl. 

 I, tig. 2), kunnat iakttaga en lång, smal, men kraftig, pä inre ytan starkt sti'ierad sidotand. 

 Denna började midt framför umbos spets och satt temligen nära skalets kant. Afven 

 här utlöpte vidare å skalet en lamell, tjenande till stöd för muskelfästet. Arten är stai^kt 

 hvälfd, snedt utdragen nedåt-bakåt. Den främre, lägre ändan är jemnt rundad; den bakre 

 är snedt afstympad. Från umbb, som är stor, starkt inåt- och nedåtböjd, med sjelfva 

 spetsen möjligen något bakåtrigtad, utgå tvenne kölar: en längre och starkare till bakre- 

 undre kanten; en kortare, svagare, mera närmad låsrandens bakre del. Fältet mellan de 

 båda kölarne (arean) såväl som det ofvanför belägna (das Schildchen) äro föga konkava, i 

 likhet med det öfriga skalet fullkomligt släta, med undantag af de mestadels svagt framträ- 

 dande tillväxtstrimmorna. Några af dessa äro dock, i sjmnerhet vid undre delen af större 

 kölen, något gröfre, så att de till och med kuima bilda små ribbor i närheten af nyss- 

 nämda köl. Skalet är ganska tunnt. 



Arten är i allmänhet liten. Två medelstora exemplar visa följande mått i längd, 

 höjd och tjocklek, 12,5 mm., 11 nnn. och 2 X •'i mm. samt 14 mm., 12 mm. och 2 X 5,.'. 

 mm., hvaraf fäs de respektiva proportionerna 100 : 88 : 80 samt 100 : 86 : 79. En stor 

 Trigoniakärna, från Rödmölla och bevarad i medelkornig, rostbrun sandsten, får antag- 

 ligen räknas till denna art. 1 så fall är det mitt största exemplar af arten; dess längd 

 är öfver 20 nun. Mycket unga individ hafva en ganska afvikande habitus; till en början, 

 då de ännu knappast mäta ett par millimeter i längd och höjd, är bakre ändans öfre 

 fält (das Schildchen) alldeles rudimentärt; man ser då i öfversta kanten blott en ytterst 

 smal, stundom något utskjutande, list; skalet förefaller nästan alldeles platt, triangulärt. 

 Det å tafl. Ill, tig. '2?>, afbildade exemplaret börjar redan något mera niirma sig de ut- 

 tuxnes form. 



Omkring 10 exemplar ;iro funne vid Kurremölla; ett vid Rödmölla (se ofvan). 



Astarte deltoidea n. sp. 



Tafl. II, fi"-. 3. 



Nästan triangulär, med raka, spetsiga, i det närmaste mediana mnbones. Cardinal- 

 vinkel 90°; främre låsranden lång, rak; den bakre äfvenledes rak, men något litet kortare 

 än den främre. Undre kanten föga böjd, utom just vid dess öfvergång i främre och bakre 

 kanterna; på det senare stället är afriuidningen något större än å det förra. Såväl lunula 

 som area äro långa och smala. Musslan är mycket tillplattad. Inre ventralranden tätt 

 krenelerad. Skalen äro temligen tjocka, pa yttre sidan prvdde med (j å 8 stai'ka, rundade, 



