50 .T. c. MOBERG, OM LIAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



Astarte fructuum n. sp. 



Tafi. II, fig-. 6, 7. 



Liten, tviangulär; umbo median, knappast böjd. Öfre kantens främre och bakre 

 delar bilda med hvarandra nästan rät vinkel. Båda äro i det närmaste raka, don bakre 

 delen dock lindrigt konvex, främre äter svagt konkav. (A afbildningen, fig. 6 a, är detta 

 måhända för starkt framhållet; likaså har undre kanten der blifvit väl rak.) Undi'e 

 kanten, svngt böjd, öfvergår med jemn rundning i sidokanterna. Bakre ändan synes ofta 

 något (svagt) utdragen. Ventralranden nästan alltid fint och tätt krenelerad. Lunula 

 och area smala, lancettlika. Skalen äro lindrigt hvälfda, släta, glänsande, med knappt 

 synliga tillväxtstriramor. Anträffas mycket ofta med båda skalen sammanhängande och 

 liknar då rätt mycket en fruktkärna. Skiljer sig från föregående art genom mindre 

 eardinalvinkel, mera upprätt umbo, plattare skal samt genomgående mindre storlek. 

 ()fver lUO exemplar äro undersökta. Storleken, obetydligt varierande, visar: längd något 

 mer än 1,5 mm., höjd oftast något mindre (ehuru\-äl just i detta hänseende variationer 

 me.st iakttagits), tjocklek 1 mm. 



Bland de allra allmännaste fossilen vid Kurremölla. Förvexlas dock, då ej låset är 

 synligt, lätt med ett annat, likaledes särdeles allmänt, dock vanligen något större, fossil, 

 nämligen Cnrdhim An(/elini (se sid. 55). 



Astarte? transversalis n. sp. 



Tafl. III, tio-. 26. 



Till sin habitus ej just erinrande ora Astartetypen. Låset visar i högerskalet., det 

 enda funna, 2 tänder, en bakre, stark och upprätt, en främre, något svagare, mera 

 liggande. Umbo svag, föga öfverskjutande låsranden, median eller möjligen obetydligt 

 postmediaii. Lunula hjertformig, area liten. Ofre kanten nästan rätlinig. Skalet glatt, 

 tendigen hvälfdt. 



Endast ett exemplar funnet vid Kurremölla. 



Spliseriola Kurremolinse n. sp. 



Tärt. II, fig. 8—10. 



Starkt hvälfd, med rundad omkrets; lå.sranden temligen rak med afrundade hörn. 

 Umbo är stark, böjd framåt och inåt, nående till låsranden. Den blir något tydligare 

 markerad å främre, än å bakre sidan; vid spetsen är den fullkomligt median. Låset 

 visar blott cardinaltänder, 2 i höger- och 1 i vensterskalet. Möjligen skulle äfven i 

 detta senare kunna räknas 2 tänder, i hvilket fall en bakre, svagare, tillkommer; dock 

 sjmes den mig snarast vara att betrakta som en utvidgning af skalets öfre rand. Höger- 

 skalets tänder äro ganska stai^ka, triangulära, ]">etydligt divergerande, med spetsarne 

 A-formigt hopstötande ^id umbo. Vensterskalets tand ■ — ■ eller hufvudtand — är af 

 betydlig storlek, något postmedian, triangulär, med spetsen mot umbo. Skalet är, utom 

 vid det breda, starka låspartiet, särdeles tunnt. Dess 3'ta är försedd med talrika, ojemna, 



