KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:() 6. ,57 



mindre, nedåt, bör under tillväxten umbo proportionsvis synas närma sig främre ändan 

 samt relativa höjden ökas. Efter noggrann granskning af originalet till Pleuromya tcnuis 

 Lundgren, hvilket bättre än teckningen låter likheten med Fl. Forchhammeri framträda, 

 anser jag att de obetingadt måste sammanföras. 



Vid Fylans tegelbruk har jag funnit ett ungt individ (se afbildn. t. II, tig. 26), 

 alldeles lika med den form, som af Lundgren uppförts såsom var. jndla; då denna så- 

 ledes förekommer i samma skikt som utvuxne exemplar, finnes ej längre något skäl att 

 uppföra den särskildt. 



Hos oss vid Kurremölla (1 ex.), vid Fylans tegelbruk (2 ex.). Ett fragment från 

 Kullemölla bör ock möjligen föras till denna art. 



Pleuromya librata n. sp. 



Tafl. II, lig. 27, 28. 



På tvären utdragen, rundadt fyrsidig, med framskjutande umbo. Låsrandens delar 

 ligga ej alldeles i rät linie; undre kanten svagt böjd; bakre ändan nästan dubbelt så 

 lång som den främre samt jemförelsevis tjock, föga tilltagande i höjd samt baktill något 

 rundadt afsneddad. Umbo är stor, bred, utan tydlig spets och starkt framåtböjd. Från 

 umbo går till bakre ändans undre del en rundad, men likväl tydlig, köl. Främre ändans 

 kontur har nästan alldeles formen af en halfellips. Lunula knappast märkbar; area lång, 

 temligen smal. Skalet är tunnt, med talrika koncentriska veck och finare strimmor. 

 Möjligen något litet gapande i bakre ändan. 



Dimensioner. Proportion. 



Höjd. Tjocklek. L : H : T. 



22 mm. 2X8 mm. 100 : 59 : 43. 



14 )) 2 X 5,5 )) 100:64: 50. 



Exemplaren I och II äro just de som afbildats; det mindre är särdeles väl be- 

 varadt. På det större är afståndet från umbo till främre ändan 14 mm., således 38 % 

 af hela längden; å det mindre är samma afständ 8 mm., således 36 % af hela längden. 



Terquem's Pl. Dunheri (Etage inf. liasique, p. 284, pl. 7 (18), fig. 13 = Gresslya 

 subrufjosa Dkr sp.) är ej så olik vår art; den är dock relativt lägre och mindre tjock, 

 har otydligare bakre köl samt är mera jemnt rundad vid bakre ändan. Pl. striatula 

 Agassiz (Monogr. des Myes, p. 239, pl. 28, tig. 10 — 14) skiljer sig från vår art, såväl 

 genom sina, främre ändan mera närmade, umbones, som genom mindre höjd och mera 

 afsmalnande, mindre hvälfd bakre del. Den tyckes ock sakna tydlig bakre köl. Med 

 Pl. Forchhammeri Lundgren kan någon förvexling ej ifrågasättas; den karakteristiska 

 inbugtningen framför umbo är ensam tillräckligt kännemärke för denna senare arten; 

 dertill kommer ock dess höga, nästan inrullade, umbones m. m. 



Förekommer troligen ej alldeles sällsynt vid Kurremölla. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd 22. N:o C. 8 





Längd. 



I 



37 mm, 



II 



22 » 



