58 J. c. MOBERG, OM LIAS I SYDÖSTRA SKÅNE. 



Pleuromya coarctata n. sp. 



Tnfl. II, fig. 29. 



På tvären utdragen, rundad, med framskjutande umbo. Främre ändan spetsigt 

 rundad, bakre utbredd. Bakre delen af låsranden nästan bildande rät linie med den 

 främre. Undre randen baktill starkt, pä midten åter svagt krökt, så att den 

 här nästan blir parallel med en från umbos spets till ändan af låsrandens bakre del 

 dragen linie. Bakre kanten i sin öfre del rundadt afstympad, uppifrån snedt nedåt. 

 Från umbo går en svag, i sin undre del knappast distinkt, rundad köl till bakre ändans 

 undre del. Umbo är krökt inåt och nedåt, mycket bred, men dock försedd med en fin 

 spets, knappast mer böjd framåt än bakåt. Lunula och area tydliga, långsträckta; i 

 synnerhet den förra är särdeles skarpt begränsad. Skalet, som är m5'cket tunnt, visar 

 små, svaga, koncentriska veck och talrika, olik-starka tillväxtstrimmor. A väl bevarade 

 ställen af skalet kan derjemte med en skarp lupp iakttagas ännu ett slags skulptur. 

 Skalet är nämligen prydt med ytterst fina, radierande sti'ier. Umbo är belägen på ett 

 afstånd från främre ändan, hvilket uppgår till Va 9,f längden. A det afbildade exem- 

 plaret är längden 41 mm., höjden 23 mm., tjockleken 2 X 7,5 mm. således (100 : 56 : 37). 

 Umbo är belägen på ett afstånd af 27 mm. från bakre och 14 från främre ändan. Mätes 

 från umbo vinkelrätt mot undre kanten, fås 21 mm. och samma mått erhålles ännu om 

 man ett stycke längre bakåt mäter vinkelräta afståndet från öfre till undre kanten. Genom 

 sin framtill något hoptryckta form samt läget och skapnaden af umbo, väl skild från 

 öfriga af slägtet. I jemförelse med föregående är musslan ovanligt tunn. 



Fragment af stora Pleuromyce anträffas ingalunda sällsynt vid Kurremölla. De 

 vanskligheter, som möta till och med vid bestämningen af väl bevarade exemplar, blifva 

 naturligtvis här mångdubblade samt omöjliggöra mestadels hvarje försök att hänföra 

 fragmenten till någon bestämd art. Jag har dock skäl att tro det ännu en eller flere 

 arter af slägtet Pleuromya här förekomma. 



Pleuromya sp. 



Afven vid RödmöUa har i Liasmoränen anträffats en stor Pleuromya. Den är an- 

 träffad i en temligen grofkornig, rostbrun sandsten. Till sin habitus är den, i flere hän- 

 seenden, ett mellanting mellan de båda sist beskrifne arterna. Skalet är starkt hvälfdt, 

 glatt, med fina koncentriska tillväxtstrimmor. Umbo är spetsig, framåtböjd, ej mycket 

 öfver skjutande låsranden, samt nästan median (detta senare tål möjligen någon jemkning, 

 enär jag ej med absolut visshet kan säga, hui*uvida skalet är alldeles fullständigt i bakre 

 ändan). Från umbo utgår en trubbig, men tydlig, köl till bakre-undre kanten. Undre 

 kanten är svagt, jemnt böjd, bakre snedt afstympad, främre jemnt rundad. Bakre ändan 

 är mycket tjock, temligen hög; den främre är tunn. Exemplaret mäter: i längd 32 mm., 

 hvaraf 15 mm. komma på främre ändan, i höjd 18 mm., i tjocklek 2 X 7, .5 mm. Pi'0- 

 portionen blir således L : H: T = 100 : 56 : 47. — Förr än större material erhållits, vågar 

 jag dock ej med bestämdhet anföra den såsom särskild art. 



