KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 6. 61 



af sidan, som täcker föregående vindnings band, är alltid jemn, något nedtryckt, strax 

 derutanför börjar det ansvälda partiet, nående till ungefär sidans halfva höjd (bredd). 

 Efter en lindrig depression höjer den sig äter något litet mot bandet. Såsom redan 

 nämdt, blir sidan i sin helhet nästan vågrät. 



I fråga om skulpturen hos Pl. e^^pansa Sow. finnas något olika uppgifter hos de 

 olika författarne. I fråga om alla öfriga karakterer såväl som utvecklingens förlopp synas 

 deremot uppgifterna väl öfverensstämma. Goldfuss omnämner, Petr. Germ. III, s. 102 

 (96), att Pl. expansa är försedd med spirallinicr. Samma uppgift återfinnes hos Du- 

 MORTiER, Etudes palaiont. II, p. 45; pä afbildningen i samma arbete, III, p. 113, t. 18, 

 lig. 12, 13, äro ock spirallinier antydde. Dylika anföras ock af Chapuis et Dewalque, 

 Terrains secondaires, p. 98, dock endast för varieteten Solarmdes, hvilken åter af Tåte 

 och Blake (Yorkshire Lias, p. 334), i strid mot hvad vanligen är fallet, anses såsom en 

 skild art. Vidare säger Goldfuss 1. c, att å äldre exemplar öfversta kanten blir ansväld, 

 ofta knölig. Brauns åter säger (Untere Jura, s. 276), att hvarje annan skulptur än band 

 och tillväxtstrimmor saknas; han omnämner ej ansvällningen vid sidans öfre kant. 



PL rotellceformis Dunker föx'eter, i synnerhet i ungdomsstadiet, rätt stor likhet 

 med vår art; utvuxne exemplar skilja sig genom sina rundade vindningar. Pl. heliciformis 

 E. Deslongchamps har ej fullständig nafvelutfyllning. Pl. jjolita Sow. har högre, jemnt 

 sluttande spira. I öfrigt äro alla dessa, delvis såsom synonyma hopblandade, arter 

 mycket närstående Pl. expansa. — Arten uppgifves af Brauns förekomma redan i Arietis- 

 skikten och i lag med A. ziphus, men mera talrikt först i mellersta Lias eller lagen med 

 ^4. .Jamesoni, A. centaurus, A. Davoei och A. margaritatus. 



De af Lundgren 1. c. anförda exemplaren från Bornholm synas representera ung- 

 domsstadiei'. Hos oss förekommer arten ej alldeles sällsynt vid Kurremölla; äfven vid 

 »Tosterups vestra gräns» ha ett par exemplar anträffats. 



Turbo compositus n. sp. 



Tafl. II, %. 36; tafl. III, fig. 28, 29. 



De exemplar, som anträffats, äro alla mycket defekta. Tillsammans lemna de dock 

 en ganska god föreställning om den art, jag ansett mig böra på dera uppställa. 



Arten är liten, låg, bestående af föga mer än 3 ä 4 temligen hvälfda vindningar. 

 Apicialvinkel ungefär 60°. Spiralgående längs sidorna löpa två starka, upphöjda åsar, af 

 hvilka den ena, bildande sidans undre kant, endast är synlig på yttersta vindningen. 

 Den andra går parallelt med denna, på ett afstånd något mindre än sidans halfva höjd. 

 Sidans öfre, större, del bildar med den undre, nästan lodräta, delen ungefär 135 graders 

 vinkel; båda äro i det närmaste plana. Undre sidan är starkt hvälfd; mynningen tyckes 

 vara rundad; nafvel saknas. Öfver sidorna löpa tina tvä-rstrimmor, å öfre delen något 

 bakåtrigtade under deras lopp nedåt. På undre sidan märkas 4 å 5 smala, spiralgående, 

 upphöjda åsar. Vidare utgå från öfre sömmen något större, oregelbundna (mjuka) tvär- 

 veck, hvilka äro synliga äfven å undre sidan och lemna spår på kärnan. På den längs 

 sidornas midt löpande kanten finnas små, smala, aflånga knölar, antagligen bildade vid 



