KONGL. SV. VKT. AKADEMIENS flANDLINGAK. T.AND. 22. N:0 6. 65 



det sig dock, att å vindningainies sidor finnas svaga tvärstrimmor, livilka fortsätta in ]);"i 

 undre sidan. Yttre läppen är fäst vid föregående vindning medels en ganska bred söm, 

 hvilken framför läppen, ett litet stycke bortåt, liksom i förväg demarkeras genom tvä 

 spirala linier. A det härigenom begränsade fältet äro tvärstrimmoriia särdeles tydliga. 



Vid »Fylans tegelbruk» är funnet ett utmärkt vackert exemplar, 1,5 mm. långt och 

 ungefär 0,75 mm. i diameter. Afven från KurremöUa föreligger ett hithörande exemplar; 

 det är något större och består af 4 å 5 vindningar. Pä sidorna synas ett par något gröfre 

 tvärstrimmor eller veck. 



Chemnitzia craticia n. sp. 



Tafl. II, lig-. 45, 4G. 



Spetsigt konisk med platta vindningar, 9 ä 10 till antalet. Embryonalvindningar 

 ungefär 3, släta, rundade, med mindre spetsig apicialvinkel än de öfriga samt med tydlig 

 söm. Öfriga vindningar försedda med starka tvärlister, gående något snedt, nedåt-framåt, 

 bildande en bakåt svagt konvex båge. De äro 14 ä 20 på yttersta hvarfvet. Mellan- 

 rummet från den ena till den andra listens midtkant är jemnt konkavt, möjligen så, att 

 ribbornas bakre sida är brantare än den främre. Dessa ribbor fortsätta nästan lika starka 

 ända till öfre och nedre sömmen, hvadan denna blir föga markerad. Ofta synes en ribba 

 å den ena vindningen nästan utgöra en direkt fortsättning af en dylik ä den andra. Sista 

 vindningen är dock något skarpare begränsad från de föregående. Dess ribbor fortsätta, 

 något aftagande i styrka, å undre sidan bort mot spetsen af columellan. Undre sidan har 

 tydlig, afrundad, kant och är utdragen (måhända något konkaverad). Nafvel saknas all- 

 deles. Mynningen, hvilkens kant ej är bevarad, tyckes hafva varit rundad. Columellan är 

 dock långt utdragen, hvadan det ej är alldeles omöjligt, att här funnits en kanal, i hvilket 

 fall slägtbestämningen bör ändras till Cerithium. Sidorna prydas ej blott af de grofvatvär- 

 åsarne utan äfven af 6 å 8 stycken finare spirallinier. Afven å vindningarnes undersida 

 finnas dylika spirallinier, dock här något gröfre eller ungefär lika starka med tväråsarne. 

 Stundom blifva spirallinierna föga synliga å vindningarnes sida. Fina längdstrimmor, 

 parallela med åsarne, kunna då tydligt iakttagas. Då dylika exemplar i allt annat fullt 

 öfverensstä-mma med de öfriga, har jag ej ansett mig böra afskilja dem såsom särskild art. 

 Huruvida olikheten beror på bevaringssättet eller på en variation, kan ej för närvarande 

 afgöras. Kärnan är alldeles glatt, med djupa sömmar och rundade vindningar. 



Genom sin form och ornering, särskildt genom ribbornas antal, utsträckning och 

 rigtning, spiralliniernas antal, samt undersidans skulptur, skiljer den sig väl från en 

 mängd andra, mycket liknande, arter. Bland dessa må särskildt framhållas Cerithium 

 mhcur vi costatum Deslongchamps (Chapuis et Dewalque, Terrains secondaires, p. 107, 

 pl. 13, tig. 6), Cerithium Henrici Martin (Infra Lias, p. 76, pl. 2, fig. 17, 18), Chemnitzia 

 Poleymiaca Dumortier (Etudes paléont. I, p. 124, pl. 18, fig. 9) och Turritella impressa 

 Terquem et PiETTE (Lias inférieur, p. 36, pl. 2, fig. 9, 10). 



Förekommer temligen sällsynt vid KurremöUa och »Tosterups vestra gräns». I medel- 

 kornig, rostbrun sandsten frän Liasinoränen vid Rödmölla har ock furmits en troligen 

 hithörande kärna. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd 22. N:o «. 9 



